ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/10404/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року (суддя – Віхрова В.С.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення за період військової служби з 20 березня 2015 року по 05 травня 2021 року включно в розмірі 36798 (тридцять шість тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 30 коп.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення за період військової служби з 20 березня 2015 року по 05 травня 2021 року включно, в розмірі 36798 (тридцять шість тисяч сімсот дев`яносто вісім) грн. 30 коп. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення за період військової служби з 20 березня 2015 року по 05 травня 2021 року включно в розмірі 36708 грн. 30 коп. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення за період військової служби з 20 березня 2015 року по 05 травня 2021 року включно, в розмірі 36708 грн. 30 коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що позивач не набув права на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, оскільки до спірних правовідносин застосовується саме наявність календарної вислуги років, яка повинна становити не менше 10 років.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 травня 2021 року № 99 молодшого сержанта ОСОБА_1 - начальника 2-ї радіостанції взводу Військової частини НОМЕР_1 , звільнено з військової служби у запас за пунктом «й» (які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», з 07 травня 2021 року виключено зі списків особового складу частини, знято зі всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 .
Зазначеним наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) визначено, що вислуга років у Збройних Силах України ОСОБА_1 становить: календарна - 25 років 03 місяці 17 днів, пільгова 03 роки 02 місяці 22 дні.
Одночасно, при звільненні ОСОБА_1 було виплачено премію за особливий внесок у загальні результати служби за період з 01 травня 2021 року по 07 травня 2021 року, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% місячного посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років за період з 01 травня 2021 року по 07 травня 2021 року, грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2021 рік, та додаткову відпустку з 2017 року по 2021 рік, виплачено грошуву компенсацію вартості за неотримане речове майно.
21 квітня 2021 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив здійснити виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги років, яка складає 25 років 01 місяць 12 днів.
До рапорту був долучений розрахунок від 04 березня 2021 року №362 відділу соціального забезпечення та контролю соціальних виплат ФЕУ КСВ ЗС України станом на 02 березня 2021 року.
Листом від 29 квітня 2021 року за №537 Військовою частиною НОМЕР_1 відмовлено у задоволенні рапорту, оскільки на момент звільнення з лав Міністерства внутрішніх справ України позивач мав повні 19 років вислуги, відповідно набув право на отримання грошової допомоги при звільненні, однак з передбачених законом підстав, не набув право на виплату такої допомоги, у зв`язку з чим Військовою частиною НОМЕР_1 буде нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 6 років служби.
Не погодившись з відмовою у нарахуванні одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги років, позивач звернувся з позовом до суду.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2021 року у справі №160/13665/21 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – відмовлено.
Рішення суду позивачем не оскаржувалось та набрало законної сили 17 листопада 2021 року відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень.
В рішенні суду у справі №160/13665/21 вказано, що відповідач, не заперечуючи наявність у позивача загальної вислуги у календарному обчисленні 28 років 06 місяців 09 днів, вказує на те, що на момент звільнення з лав Міністерства внутрішніх справ позивач мав повні 19 років вислуги, відповідно набув право на отримання грошової допомоги при звільненні, однак, з передбачених законом підстав, не набув права на виплату такої допомоги, оскільки його звільнено зі служби за порушення дисципліни. Оскільки позивач під час попереднього звільнення набув право на отримання одноразової грошової допомоги, то в силу положень ч.6 ст.9 Закону № 2262-ХІІ він не має права на отримання такої допомоги при звільненні за увесь період його календарної служби.
31 травня 2022 року позивач, через свого представника, звернувся до військової частини НОМЕР_3 із заявою про здійснення нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних шість років служби.
03 червня 2022 року військовою частиною НОМЕР_3 надано відповідь на заяву за вих. №672, в якій підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно набув права на виплату грошової допомоги в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних шість років служби.
Однак, у відповіді на заяву вказано, що відповідно до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 «Про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України» у Збройних Силах України створюються такі види документів: наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.
Відповідно, військовослужбовець подавав рапорт до командира Військової частини НОМЕР_1 на виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги років, яка складає 25 років 01 місяць 12 днів, в чому йому відмовлено листом № 237 від 29 квітня 2021 року, що підтверджується рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/13665/21 від 18 жовтня 201 року.
Відповідач у листі-відповіді зазначає, що оскільки, рапорту щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних шість років служби до командування військової частини не надавалось, відповідно підстав для виконання письмового звернення позивача на дану виплату не було.
До відповіді на заяву від 03 червня 2022 року за вих. №672  долучено довідку-розрахунок одноразової вихідної допомоги при звільненні з військової служби молодшого сержанта ОСОБА_1 від 02 червня 2022 року №654, якою розраховано суму одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних шість років служби з 2016 по 2021 роки у розмірі 36708,30 грн.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% грошового забезпечення за період військової служби з 20 березня  2015 року по 05 травня 2021 року включно в розмірі 36708 грн. 30 коп., позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що порушене право позивача на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50% грошового забезпечення за період військової служби з 20 березня 2015 року по 05 травня 2021 року включно, в розмірі 36708 грн. 30 коп.
 Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” від 20 грудня 1991 року № № 2011-XII (далі – Закон № 2011-XII)  передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. 
Так, згідно із абзацом першим пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Аналогічна правова норма міститься в пункті 10 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (надалі - Порядок № 393).
У розумінні вказаних правових норм слідує, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». 
При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».
Таким чином, в частині другій статті 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.
Отже, правовими нормами Порядку № 393 та Закону № 2011 законодавець лише визначає періоди служби, які підлягають зарахуванню до вислуги років у календарному обчисленні або на пільгових умовах. Тобто, законодавець визначає лише способи обчислення вислуги років.
Наведена правова позиція вже була викладена Верховним Судом у постанові від 11 квітня 2018 року по справі №806/2104/17, у постанові від 24 листопада 2020 року по справі №822/3008/17.
Матеріалами справи підтверджується, що вислуга років на час звільнення позивача складає: у календарному обчисленні становить: календарна - 25 років 03 місяці 17 днів, пільгова 03 роки 02 місяці 22 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана. 
Щодо посилання Військової частини на неподання рапорту на виплату спірної допомоги, суд зазначає насутпне.
Відповідно до наказу Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 «Про затвердження Інструкції з діловодства у Збройних Силах України» у Збройних Силах України створюються такі види документів: наказ, директива, розпорядження, бойовий наказ, бойове розпорядження, окреме доручення (доручення), рішення, протокол, положення, постанова, інструкція, історичний формуляр, формуляр, правила, план, звіт, доповідь, донесення, доручення, акт, звуко- та відеозаписи, програма, алгоритм, рапорт, заява, телеграма, телефонограма, факсограма, службовий лист, довідка, методичні рекомендації, доповідна та пояснювальна записки, протокол, припис, посвідчення про відрядження, відпускний квиток, графік відпусток, обхідний лист та інші документи, розроблені в установленому порядку.
Рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
З аналізу наведених норм встановлено, що це заява військовослужбовця, яка подається до командування.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас з 07 травня 2021 року, відтак, у позивача відсутні підстави звертатись з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні у зв`язку з втратою статусу військовослужбовця з дати звільнення.
Крім того, позивач скористався правом звернення до Військової частини через адвоката, який не має повноважень в силу наведеного поняття «рапорт» звертатись до відповідача не із заявою, а з рапортом.
Отже, відповідачем необґрунтовано та протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних шість років служби з 2016 по 2021 роки.
Сума до виплати складає 36 708,30 грн., яка нарахована в довідці-розрахунку одноразової вихідної допомоги при звільненні з військової служби молодшого сержанта ОСОБА_1 від 02 червня 2022 року № 654.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо необхідності відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 50% грошового забезпечення за період військової служби з 20 березня 2015 року по 05 травня 2021 року включно, в розмірі 36 708 грн. 30 коп.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції переглядалось судом апеляційної інстанції виключно в межах апеляційної скарги, тобто в частині задоволених судом першої інстанції позовних вимог.
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко