ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/821/269/23 Справа № 707/405/23 Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Смоляр О. А.   Доповідач в апеляційній інстанції Соломка І. А.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М       У К Р А Ї Н И

03 травня 2023 року                                                                                           м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Соломка І.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення №707/405/23 щодо ОСОБА_1 , що надійшли з Черкаського районного суду Черкаської області за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Лазаренка Є.Ю., -

в с т а н о в и л а:

Постановою Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого водієм в «Агро-Світ», 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік; стягнуто на користь держави судовий збір у сумі 536 гривень 80 коп., -
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 06.02.2023 о 03 год. 20 хв. в Черкаській області Черкаському районі на дорозі Р-10, 56 км, керував транспортним засобом ТАТА LРТ 613 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що проявлялось у запаху алкоголю з порожнини роту, почервонінні шкіри обличчя, вираженому тремтінні пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з постановою суду, вважаючи її незаконною, та такою, що винесена з порушеням норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 – адвокат Лазаренко Є.Ю. подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 30.03.2023 а провадженнння відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Апеляційні вимоги мотивував тим, що здійснюючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , органи поліції не дотримались встановленого законом порядку фіксації правопорушення, зберігання і оформлення доказів. Зокрема, фіксуючи подію за допомогою відеокамери, працівниками поліції не була дотримана вимога щодо здійснення безперервності відеофіксації. Також зазначає,що відсутнє відео стосовно факту керування транспортим засобом ОСОБА_1 . 
Зазначає, що працівниками поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 йому не було розяснено положення ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, чим порушено його право на захист. Також в матеріалах справи відсутній акт обстеження з ознаками сп`яніння , на підставі яких ОСОБА_1 повинен був пройти освідування, та після його відмови працівники поліції повинні були скласти направлення про доставлення ОСОБА_1 до медичого закладу.
Апелянт вважає, що зазначені ним порушення допущені працівниками поліції щодо оформлення матеріалів адміністративного правопорушення не доводять вину ОСОБА_1 у вчиенні адміністративого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та унеможливлюють притягненя до адміністративої відповідальності ОСОБА_1 .
Обгрунтовуючи свої апеляційні вимоги апелянт послався на на норми КУпАП, судову практику Європейського суду з прав людини та інші нормативо правові акти.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Лазаренка Є.Ю., вивчивши матеріали провадження, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши мотиви і доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – адвоката Лазаренка Є.Ю. не підлягає до задоволення з наступних підстав. 
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку 
посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Висновки суду про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема:
-даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №391017 від 06.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_1 06.02.2023 о 03 год. 20 хв. в Черкаській області Черкаському районі на дорозі Р-10, 56 км, керував транспортним засобом ТАТА LРТ 613 д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що проявлялось у запаху алкоголю з порожнини роту, почервонінні шкіри обличчя, вираженому тремтінні пальців рук, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України;
-даними відеозапису про адміністративне правопорушення від 06.02.2023, на якому зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та надалі від огляду у лікаря нарколога в закладі охорони здоров`я, та намагався вирішити ситуацію без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, суддя апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції належно встановлені обставини, які дають обґрунтоване право притягнути ОСОБА_1 до відповідальності за ознаками вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Будь-які докази відсутності вини водія ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в матеріалах справи відсутні і правопорушником суду апеляційної інстанції не надані.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – адвоката Лазаренка Є.Ю. про те, що винесена постанова є необгрунтованою та постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, то вони не заслуговують на увагу, оскільки в суді апеляційної інстанції не знайшли свого об`єктивного підтвердження.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 р. №1452/735 (далі Інструкція) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17.12.2008 р. №1103 (зі змінами) (далі Порядок), відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Так, згідно п.7 розділу І Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 8 Порядку, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів в присутності двох свідків, складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Отже, відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння, на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я є підставою притягнення особи до відповідальності за ст.130 КУпАП.
Судом апеляційнеої інстанції, був переглянутий диск з відеозаписом події від 06.02.2023 за участю ОСОБА_1 з якого вбачається, що останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку (а.с.5). 
Так, з відеозапису події вбачається, що 06.02.2023 о 03 год. 20 хв. працівниками поліції був зупинений транспортний засіб ТАТА LРТ 613 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 при перевірці документів було встановлено, що ОСОБА_1 керував даним транспортним засобом без страхового полісу, чим проушив п.2.1.г Правил дорожнього руху, а тому відносно нього на місці інспектором поліції був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.126 КУпАП з призначеням штрафу у вигляді 425 грн.
У спілкуванні з ОСОБА_1 працівниками поліції були виявлені у нього ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, виражене тримтіння пальців рук. На пропозицію пройти освідування на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме за допомогою приладу «Драгер» та у медичному закладі ОСОБА_1 відмовився. У зв`язку з чим йому було повідомлено про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, та було роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, а тому доводи апелянта про нероз`яснення вказаних вимог чинного законодавства ОСОБА_1 є надуманими.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що у спілкувані з працівниками поліції ОСОБА_1 визнав, що він вживав алкоголь напередодні в невеликій кількості, і при цьому намагався вирішити ситуацію без складаня протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта про те, що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений працівниками поліції з порушенням вимог ст.266 КУпАП, зокрема, не вівся безперервний відеозапис, тобто наданий запис є фрагментований, є неспроможними, оскільки суд при розгляді справи аналізує лише той об`єм доказів, який наданий суду. Факт відсутності безперервного відео не змінює відомостей та даних в тій частині, які були надані для дослідження суду та узгоджуються з іншими доказами у справі в їх сукупності. Окрім того, обов`язок поліцейського вести відеозйомку безперервно не є абсолютним та відповідно до вимог п. п. 5, 8 Розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису поліцейський має право відступити від цих вимог за певних умов.
Враховуючи наявність зафіксованих відеокамерами поліцейських відомостей, у суду апеляційної інстанції взагалі відсутні правові та фактичні підстави ставити під сумнів відомості протоколу про адміністративне правопорушення. Зазначені відомості походять з різних джерел, логічно та послідовно доповнюють та не протирічать один одному, що свідчить про їх об`єктивність. 
Інші доводи апеляційної скарги, не спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королвства» від 29.06.2007 р. Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Відтак, доводи апелянта про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, та спростовуються, як переглянутим в судовому засіданні вищевказаним диском з відеозаписом події від 06.02.2023 за участю ОСОБА_1 , так і іншими матеріалами справи.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
З урахуванням всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі, підстав для скасування постанови судді місцевого суду і закриття провадження по справі щодо правопорушника за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, немає.
Адміністративне стягнення судом накладено з дотриманням правил, передбачених вимогами ст.ст.33, 34, 35 КУпАП з урахуванням всіх обставин адміністративного провадження та особи правопорушника, є розмірним до вчиненого і справедливим.
Враховуючи вищевикладенене, вважаю, що постанова судді Черкаського районного суду Черкаської області від 30.03.2023 відносно ОСОБА_1 є законною, обгрунтованою та вмотивованою, а доводи апеляційної скарги є безпідставними і до задоволення не підлягають.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -

п о с т а н о в и л а :

Постанову Черкаського районного суду Черкаської області від 30 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Лазаренка Є.Ю. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І.А. Соломка