ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року 
м. Київ

cправа №  925/632/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Рогач Л. І. - головуючої, Багай Н. О., Мачульського Г. М.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Фермерського господарства "Петраківське" (далі - ФГ "Петраківське")
на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023
у справі за позовом ФГ "Петраківське"
до Катеринопільської селищної ради
за участю Черкаської обласної прокуратури
про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст обставин справи 
1.1. У провадженні Господарського суду Черкаської області перебуває справа №925/632/19.
1.2. Господарський суд Черкаської області ухвалою від 08.12.2022, зокрема, підтвердив допуск прокурора до участі у цій справі за заявою від 08.09.2019 №05/2-854 вих.19 після направлення справи на новий розгляд.
1.3. ФГ "Петраківське" звернулося з клопотанням про роз`яснення ухвали Господарського суду Черкаської області від 08.12.2022.
1.4. Господарський суд Черкаської області ухвалою від 27.02.2023 відмовив ФГ   "Петраківське" у прийнятті до розгляду заяви про роз`яснення ухвали від 08.12.2022 за правилами статті 245 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
1.5. Суд зазначив, що ухвала суду від 08.12.2022 не є судовим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню, у зв?язку з чим не належить до судових рішень, право на роз?яснення яких передбачено у статті 245 ГПК України.
1.6. ФГ "Петраківське" оскаржило ухвалу від 27.02.2023 в апеляційному порядку.
1.7. Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 13.03.2023 повернув ФГ "Петраківське" апеляційну скаргу як таку, що подана на ухвалу, яка не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
1.8. Зазначив, що частина перша статті 255 ГПК України містить вичерпний перелік ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення, і ухвала про відмову у прийнятті до розгляду заяви про роз??яснення судового рішення у цьому переліку відсутня.
2. Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
2.1. ФГ "Петраківське" подало до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023, в якій просить її скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
2.2. Скаржник вважає, що ухвала є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального права, а саме:
- порушений пункт 20 частини першої статті 255 ГПК України, адже окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення;
- порушено гарантоване право на доступ до правосуддя в частині можливості оскарження судового рішення, оскільки за логікою суду апеляційної інстанції можна ухвалювати будь-які судові рішення (у тому числі завідомо неправильні) і це не матиме жодних наслідків насамперед для заявника, адже позбавлятиме можливості перегляду судами таких судових рішень;
- чинний ГПК України не містить жодної заборони щодо можливості оскарження ухвали суду першої інстанції;

3. Позиція інших учасників справи 
3.1. У поясненнях Черкаська обласна прокуратура просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.
3.2. Зазначає, що оскаржувана ухвала ґрунтується на засадах верховенства права, є законною та обґрунтованою, постановленою відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Натомість заява про роз`яснення ухвали від 08.12.2022 є штучною та поданою з метою оскаржити судове рішення поза межами встановленого строку, що свідчить про зловживання процесуальними правами позивача, дії якого спрямовані на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи. 
4. Позиція Верховного Суду
4.1. Предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного господарського суду про повернення апеляційної скарги як поданої на ухвалу, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
4.2. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини 1 цієї статті).
4.3. Відповідно до статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
4.4. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3 пункту 3.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).
4.5. Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у справі регламентовано відповідним процесуальним законом - ГПК України, відповідно до частини другої статті 254 якого учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
4.6. Статтею 245 ГПК України врегульовано питання про роз`яснення судового рішення, відповідно до частин першої та другої якої за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.
4.7. Роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення.
4.8. За змістом частини другої статті 245 ГПК України вбачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, порядок здійснення якого визначено Законом України "Про виконавче провадження".
4.9. Подібна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 06.07.2022 у справі № 904/766/21, від 27.04.2022 у справі № 925/1499/17, від 09.02.2022 у справі № 904/4380/21, від 01.06.2021 у справі № 911/2581/14, Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 09.07.2018 та від 29.08.2018 у справі №   911/2050/16, від 10.07.2018 у справі № 461/1930/16-ц, від 03.09.2018 у справі № 638/11634/17, від 18.06.2019 у справі № 903/922/17, від 06.10.2020 у справі № 233/3676/19.
4.10. У цьому випадку ухвала Господарського суду Черкаської області від 08.12.2022, про роз`яснення якої подане клопотання, не є судовим рішенням, право на роз`яснення якого передбачено статтею 245 ГПК України, оскільки воно не підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".
4.11. Частина перша статті 255 ГПК України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.
4.12. Окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення (пункт 20 частини першої статті 255 ГПК України).
4.13. Таким чином, пункт 20 частини першої статті 255 ГПК України є правозастосовним у випадках, коли заява про роз?яснення подана на судове рішення, яке підлягає примусовому виконанню в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", та за результатами розгляду якої суд здійснив розгляд заяви по суті та постановив ухвалу про роз`яснення чи відмову у роз`ясненні судового рішення.
4.14. В свою чергу, надаючи сторонам справи процесуальні права, законодавець у статті 43 ГПК України вказав на неприпустимість зловживання ними.
4.15. Стаття 43 ГПК України не містить вичерпного переліку дій, які можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, однак характерною ознакою таких дій є те, що особа, діючи у формі наданих їй процесуальних прав, здійснює їх поза межами призначення та змісту самої процесуальної дії.
4.16. Такими є, наприклад, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 43 ГПК України).
4.17. Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції не здійснював розгляду по суті поданої позивачем заяви про роз`яснення ухвали від 08.12.2022 як такої, що не належить до розгляду за правилами статті 245 ГПК України.
4.18. Натомість за доводами касаційної скарги скаржник наполягає на тому, що до його заяви з огляду на саму лише форму звернення та назву (незалежно від її відповідності по суті заяві, яка має розглядатися за правилами статті 245 ГПК України, та змісту процесуальної дії, передбаченої статтею 245 ГПК України) застосовується така ж форма процедури оскарження і перегляду, що передбачена для заяв про роз`яснення судового рішення. 
4.19. Суд не повинен процесуально однаково реагувати як на ту дію учасника справи, яка за своїм змістовим наповненням та формою має розглядатися за правилами статті 245 ГПК України, так і на ту дію, до якої приписи статті 245 ГПК України не застосовні, бо це створить підґрунтя та умови для зловживання процесуальними правам.
4.20. Тому доводи скаржника про порушення судом апеляційної інстанції пункту 20 частини першої статті 255 ГПК України є неприйнятними, а суд дійшов правильного висновку про наявність підстави для повернення апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини п?ятої статті 260 ГПК України, адже остання подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.
4.21. Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що частина третя статті 255 ГПК України передбачає право включити заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, до апеляційної скарги на рішення суду, що спростовує посилання скаржника на порушення його гарантованого права на доступ до правосуддя в частині можливості оскарження судового рішення.
4.22. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміють можливість особи безперешкодно отримати судовий захист та доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.
4.23. Здійснюючи тлумачення положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях указав, що право на доступ до правосуддя не має абсолютного характеру та може бути обмежене: держави мають право установлювати обмеження на потенційних учасників судових розглядів, але ці обмеження повинні переслідувати законну мету, бути співмірними й не настільки великими, щоб спотворити саму сутність права (рішення від 28.05.1985 у справі "Ашингдейн проти Великої Британії"); доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення від 12.07.2007 у справі "Станков проти Болгарії").
4.24. Отже, Верховний Суд вважає, що суд апеляційної інстанції правильно застосував положення пункту 20 частини першої статті 255 ГПК України та дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги на підставі пункту 4 частини п?ятої статті 260 ГПК України.
5. Висновки Верховного Суду
5.1. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. 
5.2. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України).
5.3. Таким чином, перевіривши ухвалу суду апеляційної інстанції в межах вимог та доводів касаційної скарги, встановивши, що відповідні доводи щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного судового рішення не знайшли підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
6. Судові витрати 
6.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Фермерського господарства "Петраківське" залишити без задоволення. 
2. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2023 у справі №925/632/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча                                                                                          Л. Рогач

Судді                                                                                                    Н. Багай

                                                                                                    Г. Мачульський