ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4446/23 Справа № 210/3860/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О.В. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 210/3860/21
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Хейло Я.В.,
суддів Мірути О.А., Тимченко О.О.,
секретар судового засідання: Тимофєєва В.О.,

сторони
боржники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
стягувач: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року у цивільній справі за заявою відповідачів (боржників) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 вересня 2021року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації, яка ухвалена суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 28 лютого 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст заявлених вимог
У січні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з заявами про відстрочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації. 
В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що 14.09.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено заочне рішення, яким частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо усунення перешкод у користування власністю шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації. 
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була виставлена на електронні торги на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гольськовим М.О. 
З електронних торгів вона придбала вказану квартиру. 
З дати реалізації нерухомого майна (квартири), тобто з 15.02.2021 року відповідачі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 квартиру не звільнили добровільно та не були зняті з реєстраційного обліку, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.
Відповідно до Свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, яке видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. від 18 березня 2021 року та зареєстровано в реєстрі за №922, відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гольськовим Максимом Олександровичем, ОСОБА_3 на праві власності належить майно: двохкімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку придбано покупцем ОСОБА_3 , що раніше належало ОСОБА_2 
06.12.2022 року державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гольськовим М.О. складено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 70466472), якою постановлено: 1) Відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листу № 210/3860/21, 2/210/1525/21 виданого 14.09.2021 Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про усунення ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, шляхом примусового виселення відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 2) Боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 3) Стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 13400 гривня.
Заяви крім за все обґрунтовані тим, що наразі в Україні введено воєнний стан а тому можливо на період дії в Україні воєнного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування відстрочити виконання виконавчого листу № 210/3860/21 2/210/1525/21 виданого 14.09.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про усунення ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, шляхом примусового виселення відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року заяву адвоката Лоскутова Тимура Олександровича, який діє в інтересах відповідачів (боржників)  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_3 до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації - залишено без задоволення. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю та постановити нову ухвалу, якою на період дії в Україні воєнного стану та й тридцятиденний строк після його припинення або скасування відстрочити виконання виконавчого листа № 210/3860/21 2/210/1525/21 виданого 14.09.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про усунення ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, шляхом примусового виселення відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Узагальнення доводів осіб, які подали апеляційну скаргу
В апеляційних скаргах, поданих окремо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо, просять скасувати ухвалу суду першої інстанції повністю та постановити нову ухвалу про задоволення заявлених вимог.
Вважають, що суд першої інстанції невірно розтлумачив закон та не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме не застосував ст.40, п.5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», що підлягали застосуванню у цій ситуації.
Внаслідок незаконної ухвали, що оскаржується, може бути продовжена незаконна процедура примусового виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період дії правового режиму воєнного стану.
Вказують, що посилання суду першої інстанції на ту обставину, що ОСОБА_2 – мати ОСОБА_1 , має двокімнатну квартиру, що належить їй на праві особистої приватної власності, не відповідає дійсності, оскільки вказана кватира тривалий час не належить ОСОБА_2 .
Щодо збільшення розміру заборгованості за житлово-комунальні послуги, зауважують, що 22.06.2022 року ОСОБА_1 під розписку передав представнику ОСОБА_3 – ОСОБА_4 1000 тисячу доларів США в рахунок оплати квартири.
Зазначають, що ОСОБА_1 не працює, не має постійного заробітку, оскільки доглядає за своєю літньою матір`ю – ОСОБА_2 .
Вказують, що останні мають складне фінансове становище, що унеможливлює придбання чи оренди іншого житла.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

У відзиві ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та його представник адвокат Лоскутов Т.О. доводи апеляційної скарги повністю підтримали, просили її задовольнити, ухвалу суду скасувати та задовольнити заяву про відстрочку виконання рішення суду.
Представник ОСОБА_3 - адвокат Колесніченко І.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила її відхилити.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до Протоколу №526145 проведення електронних торгів, 15 лютого 2021 року ОСОБА_3 було придбано двохкімнатну квартиру загальною площею 64,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.6-8)
Відповідно до Свідоцтва про придбання майна з електронних торгів, яке видане приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. від 18 березня 2021 року та зареєстровано в реєстрі за №922, відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження», статті 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гольськовим Максимом Олександровичем, ОСОБА_3 на праві власності належить майно: двохкімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку придбано покупцем ОСОБА_3 , що раніше належало ОСОБА_2 . (а.с.9)
Вказані обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №248868849 від 18.03.2021 року. (а.с.10).
Крім того, згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи від 19.07.2021 року Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Металургійної районної у місті ради ОСОБА_1  з 11.07.1994 року по 19.03.2021 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 з 02.06.1975 року по 19.03.2021 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26,27)
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року у справі 210/3860/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування власністю шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації позовні вимоги задоволено частково. 
Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, шляхом примусового виселення відповідачів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
В іншій частині позовних вимог – відмовлено у задоволенні, а саме в частині зняття з реєстрації. 
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , була виставлена на електронні торги на підставі Акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного державним виконавцем Металургійного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гольськовим М.О. З електронних торгів вона придбала вказану квартиру. З дати реалізації нерухомого майна (квартири), тобто з 15.02.2021 року відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру не звільнили добровільно та не були зняті з реєстраційного обліку, у зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом (а.с.51-54).
Таким чином, позов в частині зняття з реєстрації відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 не було задоволенню, оскільки, з матеріалів справи встановлено, що відповідачі по справі 19 березня 2021 року зняті з реєстрації та за вказаною станом на день винесення рішення, не зареєстровані в спірній квартирі.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року у справі 210/3860/21 відповідачами оскаржено не було та набрало законної сили 19.10.2021року.
Позивачем ОСОБА_3 22.11.2021 року отримано виконавчі листи у справі для пред`явлення до виконання (а.с.56).
ОСОБА_3 на законних підставах придбала нерухоме майно і зареєструвала за собою право власності на нього, що підтверджується технічною документацією, а саме: технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.16-21).
Як вбачається з матеріалів справи, після придбання ОСОБА_3 на електронних торгах квартири 15 лютого 2021 року, в ній ще залишились мешкати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були зняті з реєстрації, однак добровільно не виселяються з квартири.
На підставі рішення суду від 14 вересня 2021 року, яке набрало законної сили, Металургійним відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 06.12.2022 року відкрито виконавче провадження ВП №70466472 та 05.122022року ВП №70466723.

Позиція апеляційного суду

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року -  залишити без задоволення.  

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті  367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону, ухвала суду першої інстанції відповідає.
Відмовляючи у задоволенні заяви адвоката Лоскутова Тимура Олександровича, який діє в інтересах відповідачів (боржників) ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 14 вересня 2021 року, суд першої інстанції виходв з того, що не вбачав наявності тих виняткових обставин, які можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду в частині відстрочення виконання виконавчого листа № 210/3860/21, 2/210/1525/21 виданого 14.09.2021 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу про усунення ОСОБА_3 перешкоди у користуванні власністю, шляхом примусового виселення відповідачів ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, оскільки жодних обґрунтованих обставин, які б свідчили про неможливість чи утруднення виконання рішення суду відповідачами не наведено, а свідчать лише про те, що відповідачі зловживають своїми правами посилаючись на воєнний стан.
Крім того, відповідачами  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не наведено обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану в Україні та призвели до неможливості виконання ними рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року щодо виселення їх з квартири, в якій вони навіть не зареєстровані, однак користуються нею, не сплачуючи за отримані комунальні послуги, що підтверджується доказами наданими стороною позивача та не спростовуються жодним чином відповідачами.
Зокрема, введення в Україні воєнного стану також не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, зважаючи на те, що ні в місті Кривому Розі, ні в Дніпропетровській області не ведуться бойові дії.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.
Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.
Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною права на суд та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.
У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.
Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина судового процесу для цілей ст. 6 Конвенції.
Відповідно до частини 1 статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 5 статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).
Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.
Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.
Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.
Рішенням Суду у справі Глоба проти України №15729/07 від 05.07.2012 суд повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.
Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами триває з 15 липня 2021 року.
В обґрунтування заяви про відстрочку виконання рішення суду відповідачі просять відстрочити виконання рішення суду, яке ухвалено 14 вересня 2021 року, зокрема, яке відповідачами не оскаржено, та набрало законної сили, до припинення дії воєнного стану на території України та у тридцяти денний строк після його припинення, що не передбачено нормами ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що  не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду введення в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, з огляду на наступне.
Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Крім цього, як вбачається з поданої заяви про відстрочку виконання рішення суду, відповідачі в поданій заяві посилаються на підставу необхідності відстрочки виконання рішення суду у зв`язку з військовим станом. При цьому, сам по собі факт введення воєнного стану на території України не є безумовною підставою для здійснення судом відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, адже мають враховуватись конкретні обставини введення такого правового режиму у відношенні до певної особи.
Суд першої інстанції вірно зауважив, що небезпека завдання ракетних ударів залишається на всій території України, однак такий стан не свідчить про те, що виконання рішень судів на всій території України підлягають відстроченню або розстроченню. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання особою рішення суду.
Введення в Україні воєнного стану також не є підставою для відстрочення виконання рішення суду, зважаючи на те, що ні в місті Кривому Розі, ні в Дніпропетровській області не ведуться бойові дії.
Доводи апеляційних скарг про те, що суд першої інстанції невірно розтлумачив закон та не застосував закон, який підлягає застосуванню, а саме не застосував ст.40, п.5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», що підлягали застосуванню у цій ситуації, колегія суддів не бере до уваги, оскільки рішення суду, виконання якого відповідачі просять відстрочити, ухвалене 14 вересня 2021 року у справі щодо усунення перешкод у користування власністю шляхом примусового виселення та зняття з реєстрації, тобто на вказані правовідносини не розповсюджується ст.40, п.5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», крім того на момент ухвалення рішення Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 вересня 2021 року у Законі Україні «Про іпотеку» відсутній п.5-2 Прикінцевих положень вказаного Закону, який був внесений тільки 15 березня 2022 року.
Посилання відповідачів в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 – мати ОСОБА_1 , вже тривалий час не має у приватній власності квартиру, проте суд зазначав протилежне та поклав цю обставину, як однією з підстав відмов у задоволенні заяві, колегія суддів не бер до уваги, оскільки це не є підставою для скасування ухвали.
Також не є підставою для скасування ухвали суду доводи апеляційних скарг про передачу коштів 22.06.2022 року ОСОБА_1 під розписку представнику ОСОБА_3 – ОСОБА_4 1000 тисячу доларів США в рахунок оплати квартири.
З огляду на вищезазначене, посилання заявників на зазначені ними доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.
Будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження факту наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, ними ні до суду першої, ні до апеляційної інстанції не надало, тоді як, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність обставин, які б свідчили про істотне ускладнення виконання рішення суду або про неможливість його виконання з урахуванням, що матеріальний стан боржників не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення суду, у зв`язку з чим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що останні мають складне фінансове становище, що унеможливлює придбання чи оренди іншого житла, більш того, заявники ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали достатньо часу для вирішення питань з житлом з моменту винесення рішення суду у справі.
Доводи апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Безпідставне та необґрунтоване відстрочення виконання рішення суду буде порушувати законні права та інтереси ОСОБА_3 та нівелювати сутність рішення суду та мету його ухвалення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала є обґрунтованою, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є правильними у зв`язку з чим вона повинна бути залишена без змін, а апеляційна скарга – без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу  Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 лютого 2023 року - залишити без змін.
Повний текст постанови складено 24 травня 2023 року. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий:

Судді: