Постанова                                                  
Іменем України
(додаткова)             
 
05 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 756/8257/15
провадження № 61-16410св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,                        Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , правонаступниками якої є ОСОБА_2 ,  
відповідач -  ОСОБА_3 , 
третя особа  - ОСОБА_4 ,
особа, яка зверталася з апеляційною скаргою, - ОСОБА_5 ,
 
розглянув заяву адвоката Кєєр О. С. як представника ОСОБА_5  про ухвалення додаткового рішення у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за касаційною скаргою адвоката Нікіташа Сергія Петровича як представника ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року у складі  колегії  суддів:  Левенця Б. Б.,                       Ратнікової В. М., Борисової О. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті  ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 82,5 кв. м, житловою площею 41,2 кв. м.
Оболонський районний суд м. Києва рішенням від 08 лютого 2016 року позов задовольнив. Визнав за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 , загальною площею 82,5 кв. м, житловою площею 41,2 кв. м, в порядку спадкування.
 
У квітні 2021  року ОСОБА_5   як особа, яка  не брала участі  у справі,  звернулася
до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року.
 
Суд апеляційної  інстанції  на стадії  апеляційного розгляду залучив ОСОБА_4 
як третю особу без самостійних вимог.
 
Київський апеляційний суд постановою від 09 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнив частково. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року скасував та ухвалив нове рішення, яким                        у задоволенні позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.        
 
Верховний Суд постановою від 21 листопада 2022 року постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року залишив без змін.
 
30 грудня 2022 року адвокат Кєєр О. С. як представник ОСОБА_5 звернулася до Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь ОСОБА_5 витрат на правничу допомогу в суді касаційної інстанції             в розмірі 25 000,00 грн та поновлення строку для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, яка обґрунтована тим, що вона всі докази подала 12 грудня 2022 року, тобто в строки, передбачені законом. 
 
На обґрунтування заяви адвокат Щеки Н. А. посилається на те, що у зв`язку                  з розглядом справи в суді касаційної інстанції ОСОБА_5 понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 11 січня 2021 року                            № 11/01/2021-001; договором доручення від 15 листопада 2022 року; додатковою угодою від 08 листопада 2021 року № 2; актом приймання-передачі наданих послуг від 12 грудня 2022 року. 
 
21 лютого 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.
 
У березні 2023 року до Верховного Суду надійшло заперечення ОСОБА_2 на заяву про стягнення витрат на правову допомогу.

Клопотання про поновлення строку для подання доказів понесення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
 
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).
 
Аналіз клопотання про поновлення строку, поданого адвокатом Кєєр О. С., свідчить, що строк на подання доказів понесення судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції пропущений з поважних причин, тому клопотання підлягає задоволенню, а строк - поновленню.
 
Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу та заперечення на неї, Верховний Суд дійшов таких висновків.
 
Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
 
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
 
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
 
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
 
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
 
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги -  це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
 
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
 
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
 
Частиною дванадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
 
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
 
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.
 
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати             з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
 
Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі:       1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
 
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
 
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
Разом з тим Верховний Суд наголошує, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
 
Аналогічний   правовий   висновок   викладено  у  постанов  і  Об`єднаної   палати 
Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня            2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду                        від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду                 від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18.
 
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених              у суді касаційної інстанції, заявник надала договір про надання правової допомоги від 11 січня 2021 року № 11/01/2021-001, укаладений між АО «Ревелін Інформейшин груп» і ОСОБА_5 , предметом якого є юридичні послуги, зокрема, що стосуються супроводу всіх без винятку питань, пов`язаних з прийняттям клієнтом спадщини за померлим ОСОБА_7 у судовому порядку, в тому числі оскарження рішень судів, якими визнано право власності за третіми особами, а також оскарження рішень судів, якими порушуються права та інтереси клієнта стосовно прийняття спадщини; додаткову угоду від 08 листопада 2021 року до договору № 11/01/2021-001, укладену між ОСОБА_5 і АО «Ревелін Інформейшин груп», згідно з якою сторони погодили, що гонорар адвокатського об`єднання за комплексний супровід цивільної справи № 756/8257/15 у Верховному Суді за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року становить фіксовану суму в розмірі 25 000,00 грн; договір від 15 листопада 2022 року, укладений між АО «Ревелін Інформейшин груп» і адвокатом Кєєр О. С., згідно з яким адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта доручило адвокату, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу у справі № 756/8257/15 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду                               від 09 вересня 2021 року; акт приймання-передачі наданих послуг за договором від 11 січня 2021 року № 11/01/2021-001 про надання правової допомоги, згідно з яким адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги щодо представництва, захисту прав та інтересів клієнта у справі № 756/8257/15 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 09 вересня 2021 року. У додатковій угоді № 2 до договору від 08 листопада 2021 року сторони погодили, що гонорар адвокатського об`єднання   за надання юридичних послуг у судовій справі № 756/8257/15 у Верховному Суді становить фіксовану суму 25 000,00 грн, яка повинна бути сплачена клієнтом протягом 60 днів після ухвалення Верховним Судом постанови. Цей акт складається за фактом надання правової допомоги клієнту та є підставою для проведення оплати вартості наданих послуг.
 
При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань                у  заявах  та  клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 
перша статті 182 ЦПК України).
Тобто саме заінтересована сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій такої сторони.
 
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
 
ОСОБА_2 як правонаступник ОСОБА_1 не погодився з визначеним розміром витрат ОСОБА_5 на правову допомогу та просив, зокрема, про його зменшення, зазначаючи, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн на стадії касаційного провадження є неспівмірними із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.  АО «Ревелін Інформейшин груп» надало ОСОБА_8 лише послуги щодо складання документів правового характеру, які не містять нових елементів правової позиції, вони не збільшилися за рахунок новизни матеріалу, що свідчить про незначну кількість часу, витраченого на їх підготовку, а більшість тез уже були використані під час складання процесуальних документів у суді апеляційної інстанції, тобто повторюються. Крім цього, ОСОБА_5 не надала доказів сплати такої суми на виконання умов договору про надання правової допомоги.
 
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
 
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
 
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду           від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року               у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).
 
Проаналізувавши надані ОСОБА_9 адвокатським об`єднанням послуги, а також подані до суду касаційної інстанції документи, врахувавши характер виконаної  роботи (відзив на касаційну скаргу, заперечення на касаційну скаргу та на заперечення, заяви), принципи співмірності та критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, необхідності подання відзиву на касаційну скаргу та значимості таких дій у справі, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру таких витрат та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі                10 000,00 грн, що відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи,                                   з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.  
 
Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката Кєєр Олени Сергіївни як представника ОСОБА_5 про поновлення пропущеного строку для подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.
Поновити   ОСОБА_10 строк для подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи                         № 756/8257/15 в суді касаційної інстанції.
Заяву адвоката Кєєр Олени Сергіївни як представника ОСОБА_5 про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5           10  000 (десять тисяч) грн 00 коп. на відшкодування судових витрат, пов`язаних   з наданням правової допомоги в суді касаційної інстанції. 
 
Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:	А. Ю. Зайцев   Є. В. Коротенко   	
 	В. М. Коротун