Ухвала
27 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 296/1576/23
провадження № 61-5415ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В., 
розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2023 року та постанову  Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2023 року ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав.
Позов обґрунтовувала тим, що 05 лютого 2015 року вона звернулась до виконавчого комітету Житомирської міської ради із клопотанням про надання дозволу на отримання безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,1000 га в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель
і споруд. Рішенням 50 сесії VI скликання Житомирської міської ради                              від 20 серпня 2015 року № 978 їй було відмовлено у наданні дозволу на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок з посиланням на лист Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища № 262/13 від 16 лютого 2015 року. Вказувала, що виконавчим комітетом Житомирської міської ради під час розгляду клопотання від 05 лютого2015 року було допущено 10 порушень земельного законодавства, зокрема і порушення встановлених законом строків розгляду її клопотання, та незаконно відмовлено у розгляді доданих до заяви документів. Посилалася на позивачка те, що допущеними порушеннями їй заподіяно моральну шкоду, оскільки погіршився стан здоров`я, а душевні страждання позбавили можливості у реалізації її звичок та бажань, що спричинило погіршення відносин з оточуючими людьми та інші наслідки негативного характеру.
Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено позивачці право на звернення з позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що поданий позов має розглядатися як спір, який пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин у порядку адміністративного судочинства.
Постановою Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року апеляційну скаргуОСОБА_1  залишено без задоволення. Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2023 року залишено без змін. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції щодо необхідності розгляду зазначеного спору в порядку адміністративного судочинства. 
13 квітня 2023 рокуОСОБА_1  звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 30 березня 2023 року та змінити їх із задоволенням позову, не передаючи справу на новий розгляд. Також просить постановити окрему ухвалу щодо суддів судів попередніх інстанцій. 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди дійшли помилкового висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку. 
Згідно зі статтею 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За загальним правилом у порядку цивільного судочинства суди вирішують справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, зокрема спори, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, те, що за своєю правовою природою вони стосуються спору у приватноправових відносинах щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є фізична особа.
Ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
До адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. 
У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.
Повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України, статтями 26, 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцева рада та її виконавчий комітет в межах своєї компетенції приймають рішення.
Положеннями статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. 
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. 
У частині першій статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що до делегованих повноважень виконавчих органів місцевих рад належить підготовка висновків щодо надання або вилучення в установленому законом порядку земельних ділянок, що проводиться органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, організація і здійснення землеустрою, погодження проєктів землеустрою.
Велика Палата Верховного Суду у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 820/4149/17, 
від 28 листопада 2018 року у справі № 820/4439/17 висловлювала правову позицію про те, що якщо особа звертається до відповідних органів місцевого самоврядування із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких ці органи приймають відповідні рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.
У таких спорах інтерес позивача не було реалізовано внаслідок відмови відповідача у погодженні проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки. 
Вимоги про відшкодування моральної шкоди розглядаються за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір (частина п`ята статті 21 КАС України; постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 квітня 2020 року, справа № 180/1560/16-а, провадження № 11-1123апп19).
Ухвалюючи рішення про відмову у відкритті провадження у цій справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про протиправність дій та рішення виконавчого органу місцевого самоврядування і відшкодування моральної шкоди не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Законність таких дій і рішення виконавчого органу місцевого самоврядування підлягає перевірці адміністративним судом, а вирішення питання про відшкодування моральної шкоди залежить від оцінки судом дій та рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень. 
Подібні висновки висловлено Верховним Судом у постановах
від 26 листопада 2021 року у справі № 295/5101/21 (провадження
№ 61-16527св21) та від 25 січня 2023 року у справі № 295/6697/22 (провадження
№ 61-12681св22).
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права 
є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування 
чи тлумачення.
Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку 
про недотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при постановленні оскаржуваних судових рішень. Правильність застосування судами вказаних вище норм не викликає розумних сумнівів. При цьому суди попередніх інстанцій при визначенні предметної і суб`єктної юрисдикції правильно застосували правові висновки Верховного Суду, які є релевантними правовідносинам у цій справі.
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1  на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира                    від 27 лютого 2023 року (яка не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи) та постанову Житомирського апеляційного суду від30 березня 2023 року є необґрунтованою, а у відкритті касаційного провадження належить відмовити відповідно до положень частини четвертої статті 394 ЦПК України.
Також колегії суддів не встановлення обставин, які б могли свідчити про наявність підстав для постановлення окремої ухвали.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від
27 лютого 2023 року та постановуЖитомирського апеляційного суду від
30 березня 2023 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович