ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/4276/21  Номер провадження 22-ц/814/2941/23	Головуючий у 1-й інстанції Даценко В.М  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В., 
розглянула в судовому засіданні у м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2022 року по справі за позовом Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2021 року ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. 
В обґрунтування позовних вимог вказувало, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 , де Полтавська ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з теплопостачання.
Система опалення квартири відповідачів є невід`ємною частиною внутрішньобуднкової системи централізованого опалення.
Відповідачам надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак оплати за них відповідачі не здійснювали. 
Оскільки останні зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання належним чином не виконували, виникла заборгованість, розмір якої станом на 01.10.2021 року становить 18377,03 грн.
Рішенням міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2022 року позовні вимоги Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго» задоволено.
Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію, яка виникла станом на 01.10.2021 р. в сумі 18377,03 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» в рівних частках судові витрати по справі судового збору по 1135 грн. з кожного.

Не погодившись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, де посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду скасувати, з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.
Зазначала, що у квартирі дуже низька температура повітря, що свідчить про надання позивачем послуг з теплопостачання неналежної якості. Саме з приводу цієї обставини вона неодноразово зверталась до підприємства, про те її звернення залишались без належного реагування. Позивачем не проводяться, як то визначено Законом, два рази на рік перевірки стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акту.
Вважає, що за вказаних обставини в неї не виникло зобов`язання по оплаті послуг з теплопостачання. 
Вказує на порушення норм процесуального права, оскільки суд першої інстанції проігнорував її прохання розглядати справу за правилами загального позовного провадження, а безпідставно розглянув справу в спрощеному провадженні. 

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки Лубенського КЖЕУ №8894 від 22.12.2020 р. (а.с.8) та довідками відділу з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП від 25.10.2021 р. (а.с.22-23)
Позивач є надавачем комунальної послуги з централізованого опалення багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 . Відповідачі є споживачами даних послуг, мають особовий рахунок № НОМЕР_1 .
Опалювальна площа квартири АДРЕСА_1 складає 41,20 кв.м.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі в односторонньому порядку не виконують покладені законодавством зобов`язання щодо повної оплати послуг з теплопостачання, станом на 01.10.2021 року сума боргу відповідачів перед позивачем за надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води складає 18377,03 грн., що підтверджується розрахунком боргу, наданим позивачем.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до п. 18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
За нормами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства у строки, встановлені відповідними договорами. Перелік комунальних послуг визначений в п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно п. 1 ч. 1 вказаного Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману ним теплову енергію.
Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.
Отже, згідно із наведеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15.
Правовідносини між сторонами також урегульовані Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.
Відповідно до п. 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансо-утримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.
Згідно із п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.
Пунктом 21 Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
Пунктом 30 Правил визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Встановлено, що відповідачі в односторонньому порядку не виконують покладені законодавством зобов`язання щодо повної оплати послуг з теплопостачання.
Опалювальна площа квартири АДРЕСА_1 складає 41,20 м.кв. 
З 01.07.2016 року згідно Постанови №1101 від 09.06.2012 року діють тарифи, затверджені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 1425,50 грн./Гкал з централізованого опалення.
З 13 січня 2019 року діють тарифи, затверджені рішенням Полтавської обласної ради від 21 грудня 2018 року в розмірі 49 грн. 85 коп. за 1 кв. м за місяць протягом періоду надання послуг з централізованого опалення для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії та в розмірі 2028,11 грн./Гкал з централізованого опалення для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії.
ОККВПТГ «Лубнитеплоенерго» надало відповідачам послуги в опалювані сезони за період 01.12.2018-30.09.2021 включно на загальну суму 18758,21 грн.
Наданими позивачем розрахунками підтверджується розмір боргу відповідачів за період з 01.12.2018-30.09.2021, виходячи із встановлених тарифів та обсягу наданих послуг, у розмірі 18758,21 грн. /а.с. 16-18/.
Таким чином, сума боргу станом на 01.10.2021 року враховуючи переплату на початок періоду - 381,18 грн. складає 18377,03 грн.
Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Тлумачення як положень частини першої статті 714, так і інших норм глави 54 ЦК дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії та гарячої води споживачу, є видом договору купівлі-продажу.
Тлумачення частини першої статті 714 ЦК України дозволяє зробити висновок, що постачання теплової енергії та гарячої води здійснюється не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту (власнику, співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо), який проживає в квартирі. З урахуванням цього постачальник самостійно визначає особу або осіб, які є споживачами за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу і мають відповідати за позовом про стягнення відповідної заборгованості.
Відповідно до статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, такі недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року у справі №539/2869/16-ц.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Отже, оскільки постачання теплової енергії здійснюється не квартирі як об`єкту права власності, а певному суб`єкту, споживачу, в даному випадку - відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як співвласникам квартири, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо солідарного стягнення боргу.
Разом з тим, судом першої інстанції зроблено вірний висновок про те, що відповідачами не надано достатніх доказів існування обставин, які б доводили факт відсутності їх обов`язку здійснювати оплату за послуги з теплопостачання. 
Так, посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що в приміщення її квартири температура нижча за встановлені законом санітарні норми, шо доводиться актами заміру температури, не може розглядатись судом як належна підстава для звільнення її від обов`язку здійснювати оплату за спожиту теплову енергію, оскільки предметом розгляду даного позову є оплата наданої кількості тепла, що зафіксовано будинковим лічильником.
Зустрічного позову щодо відсутності достатніх правових підстав для здійснення оплати заборгованості - відповідачами в ході розгляду справи не заявлено. 
Так, положеннями Закону України «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено як механізм оформлення акта-претензії в порядку до судового врегулювання спору, так і пред`явлення відповідного позову.
Зокрема, у випадку не надання послуг належної якості, споживач має можливість реалізувати свої права через складання та підписання актів-претензій у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та інше, в порядку визначеному ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Разом з цим, статтею 28 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" регламентовано порядок оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку.
Між тим, матеріали справи не містять достатніх даних про дотримання відповідачами як споживачами послуг з теплопостачаннями визначеної Законом досудової процедури врегулювання спору щодо неналежної якості отриманих послуг, а відтак їх заперечення з цього приводу не заслуговують на увагу і не можуть розглядатись колегією суддів як підстава для відмови в задоволенні позову. 
Враховуючи вищенаведене, зі змісту апеляційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування місцевим судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність оскаржуваного судового рішення, зводяться до незгоди заявника із висновком районного суду, а відтак, не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 27 січня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.
Повний текст постанови складено 17 квітня 2023 року.
Судді: О.І. Обідіна С. Б. Бутенко О. В. Прядкіна