Справа № 369/12845/22                                  Головуючий в суді І інстанції Горбачова Ю.В.
Провадження № 33/824/2259/2023                Доповідач в суді ІІ інстанції Писана Т.О.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  4 травня 2023 року                                                                                                       м. Київ
Київський апеляційний суд у складі судді-доповідача Писаної Т.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської областівід 31 березня 2023 року у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , за фактом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
                                                                  ВСТАНОВИВ:     
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2023 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Судом установлено, що 3 грудня 2022 року о 12 год. 40 хв. в Київській області,            с. Горенка водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Кулішова 22, при виїзді на нерегульоване перехрестя з АД Київ-Ковель М-07, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, не надав переваги в русі автомобілю MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначену постану скасувати та прийняти нову постанову, за якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, в зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що у мотивувальній частині постанови суд першої інстанції дійшов висновку про наявність вини в діях апелянта, однак вказаний висновок суду не підтверджується обставинами справи, та суперечить наявним доказам, які не були долучені до справи судом першої інстанції та відповідно оцінені судом, внаслідок чого рішення суду не є обґрунтованим.
Зазначає, що водій автомобіля MERCEDES-BENZML 350 ОСОБА_3 не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, а також рухався при виїзді на перехресті не по одній з двох смуг руху, а по розділовій полосі («острівець безпеки»), об`їжджаючи автомобілі, які зупинились, пропускаючи апелянта, а тому дії апелянта були правильними: переконавшись, що автомобілі, які наближаються зліва, його пропускають, він перетинав ці смуги руху, та для повороту наліво мав переконатись, що до нього не наближаються автомобілі з правого боку, що і зробив, після цього продовживши рух, апелянт не міг передбачити і розраховувати на те, що автомобіль ОСОБА_2 рухатиметься по розділовій полосі та вищезазначений водій ОСОБА_2 не буде уважним і не стежитиме за ситуацією на дорозі та при виявленні небезпеки не буде вживати необхідних заходів для уникнення небезпеки.
Вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам та не навів жодних міркувань щодо оцінки ним доказів, зокрема - фотографій з місця події, не дослідив їх змісту і значення зафіксованого на них.
Також вказує, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив клопотання апелянта про долучення до матеріалів справи висновку експерта, який доводить невинуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, і не дослідив висновок фахівця в сфері причинно- наслідкових зв`язків при ДТП.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його представника Дячок І.О., які просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, також вислухавши пояснення ОСОБА_2 та його захисника Твердохліб М.М., які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, слід прийти до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясовувати питання: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Стаття 124 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів чи іншого майна.
Тобто, умовою відповідальності за вказаною нормою є сукупність наступних обставин: встановлення факту порушення особою ПДР, наслідки у вигляді пошкодження транспортного засобу (засобів) чи іншого майна, а також причинно-наслідковий зв`язок між порушенням ПДР і виявленими пошкодженнями.
Згідно із п. 16.11 ПДР України на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Визнаючи доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП суд першої інстанції виходив із того, що згідно схеми ДТП, а також фото та відео місця ДТП, зроблених безпосередньо після пригоди, місцем зіткнення транспортних засобів була крайня ліва полоса руху (при двополосному русі в один бік) головної дороги, а тому при виїзді з АЗС на головну дорогу, водій ОСОБА_1 повинен був дотримуватися вимог п.п. 16.11 ПДР України та дати дорогу транспортному засобу MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2 , який наближався до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі. 
Крім того, судом першої інстанції не було прийнято, як доказ наданий ОСОБА_1 висновок експерта № 2023-2702, складений 20 березня 2023 року експертом       Автономовим М.В., оскільки використані ним вихідні дані є спірними та не містяться в матеріалах, складених за результатами даної ДТП.
Апеляційний суд повністю погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Судом встановлено, що 3 грудня 2022 року о 12 год. 40 хв. в Київській області,            с. Горенка водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Кулішова 22, при виїзді на нерегульоване перехрестя з АД Київ-Ковель М-07, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, не надав переваги в русі автомобілю MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення. 
За таких обставин суд дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_1 п.16.11 Правил дорожнього руху, що потягло пошкодження транспортних засобів, а відтак у його діях містяться ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Висновок суду про доведеність винності  ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.
Так, винність ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення підтверджується даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №065538 від 3 грудня 2022 року, відповідно до якого 3 грудня 2022 року о 12 год. 40 хв. в Київській області,            с. Горенка водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Кулішова 22, при виїзді на нерегульоване перехрестя з АД Київ-Ковель М-07, в порушення вимог п. 16.11 ПДР України, не надав переваги в русі автомобілю MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався по головній дорозі, та скоїв з ним зіткнення;
- схемою дружньо-транспортної пригоди із зазначенням місця розташування автомобілів VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1  і MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2  після зіткнення та переліком видимих пошкоджень транспортних засобів;
- письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 , який пояснив, що він рухався на своєму автомобілі MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2 , у крайній лівій полосі руху. При під`їзді до АЗС з правого боку раптово виїхав автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT д.н.з. НОМЕР_1 , який вдарив його автомобіль у праве переднє колесо, від чого його автомобіль кинуло на смугу зустрічного руху;
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 , який пояснив, що він здійснював виїзд з автозаправної станції в той час, коли автомобілі, що рухалися по головній дорозі зупинилися та надали йому можливість виїхати, а автомобіль MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 рухався по зустрічній смузі на швидкості та коли намагався повернутися у свою смугу руху, то здійснив з ним зіткнення. 
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб, а тому будь-які сумніви у їх достовірності та істинності відсутні.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року; Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 06 листопада 2015 року.
До протоколу про адміністративне правопорушення додані належно оформлені матеріали, передбачені розділом ІХ «Особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КупАП» Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07 листопада 2015 року.
Протокол підписаний особою, яка його склала, та безпосередньо ОСОБА_1 , якому у встановленому законом порядку роз`яснено його права, передбачені ст.268 КупАП.
Отже, зі змісту оскаржуваної постанови суду першої інстанції вбачається, що при прийнятті рішення суд повно, об`єктивно та всебічно проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у провадженні доказах.
Доводи апеляційної скарги про те, що:
- судом всебічно і повно не з`ясовано та не перевірено обставини вчинення ДТП, які мають значення для вирішення справи, не взято до уваги надані ним докази, які пояснюють механізм ДТП з огляду на пошкодження автомобілів, зафіксованих на фото, долучених до матеріалів справи;
- судом не враховано покази свідка ОСОБА_4 щодо ситуації на дорозі на момент пригоди, апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції.
Зокрема судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , недотримано приписів п.16.11 ПДР, а саме при виїзді з АЗС на головну дорогу водієм ОСОБА_1 не надано дорогу автомобілю MERCEDES-BENZ ML 350, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, що призвело до зіткнення.
Крім цього, у судовому засіданні в апеляційному суді водії транспортних засобів підтвердили те, що після зіткнення транспортних засобів, автомобілі не змінювали свого місця розташування, а тому пояснення ОСОБА_1 не відповідають дійсній ситуації, оскільки апелянт вказує, що пересік дві смуги руху, однак на схемі зображено пересічення тільки однієї смуги.
При цьому недотримання ОСОБА_1 п.16.11 ПДР перебуває у причинному зв`язку із наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів.
Судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини та механізм вчинення ДТП, які мають значення для вирішення справи, і які наведено у оскаржуваній постанові.
Окрім того, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав вірну оцінку наданому ОСОБА_1 висновку експерта № 2023-2702 від 20 березня 2023 року, зазначивши, що використані експертом вихідні дані є спірними та не містяться в матеріалах, складених за результатами даної ДТП, а тому він не може бути підставою для висновку про невинуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог ПДР.
Доводи ОСОБА_1 про те, що інший учасник ДТП допустив порушення ПДР апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки, виходячи зі змісту ст.ст.7, 254, 279, 280 КУпАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється лише щодо правопорушника та в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Вирішуючи апеляційну скаргу, апеляційний суд відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини застосовує при розгляді даної справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Апеляційний суд застосовує загальноприйнятий європейський стандарт доказування «поза розумним сумнівом», сформульований у рішеннях ЄСПЛ, зокрема від 14 лютого 2008 року у справах «Кобець проти України» (п.43) та «Авшар проти Туреччини» (п. 282), «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, «Барбера, Мессеге і Ябардо про Іспанії» від 6 грудня 1998 року; доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Винність  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП доводиться сукупністю ознак та неспростовних презумпцій, які наведені вище, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, які доводять факт вчинення правопорушення і не викликають у суду сумнівів.
Всі вказані докази одержані законним шляхом.
Оцінюючи сукупність наявних в справі доказів апеляційний суд дійшов висновку, що твердження  ОСОБА_1 з приводу відсутності в його діях ознак правопорушення, передбаченого, передбаченого ст.124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Даючи оцінку доводам, викладеним у апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Апеляційний суд враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Враховуючи наведене, постанова Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2023 року є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування або зміни не вбачається.
 
Керуючись положеннями статті 247, 284, 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2023 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

  Суддя                                                                                            Т.О. Писана