ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 671/1918/22
Провадження № 22-ц/4820/785/23

Хмельницький апеляційний суд 
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,
секретар судового засідання Кошельник В.М.,
з участю апелянта та його представника,
представника позивача, 

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року, суддя Андрущенко О.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до Волочиської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 , про встановлення факту належності заповіту, 

встановив:

В грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Волочиської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_1 , про встановлення факту належності заповіту, в якому просила встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту, посвідченого 23.09.2013 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Хмельницької області, реєстраційний номер 3014.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.09.2013 року ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила на користь позивачки заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Хмельницької області, реєстраційний номер 3014, із помилкою у зазначенні прізвища спадкодавця « ОСОБА_4 ». Спадкове майно складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та прилеглої території до нього земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року позов задоволено. Встановлено факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту, посвідченого 23.09.2013 року державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Хмельницької області Кочаток Т.В., реєстраційний номер 3014.
Задовольняючи позов суд виходив з тієї обставини, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою, про що свідчать ідентичні ім`я та по батькові, дата та місце народження, які зазначені в заповіті від 23.09.2013 року та в свідоцтві про смерть ОСОБА_3 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування вимог посилалася на необґрунтованість та незаконність судового рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечила, підтримала висновки суду першої інстанції. 
В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги. 
Представник позивача в суді проти апеляційної скарги заперечив, підтримав оскаржуване судове рішення. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що згідно із заповітом від 23.09.2013 року, посвідченим державним нотаріусом Волочиської державної нотаріальної контори Хмельницької області Кочаток Т.В. в присутності двох свідків, номер реєстру 1-3014, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 19.01.2000 року), заповіла ОСОБА_2 належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та прилеглу до нього земельну ділянку, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Мирівка Волочиського району, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Волочиськ. 
Як вбачається зі змісту копії паспорту громадянина України НОМЕР_2 , виданого Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 19.01.2000 року та картки фізичної особи платника податків із номером РНОКПП НОМЕР_1 , прізвище ОСОБА_3 зазначене як « ОСОБА_4 ».
Відповідно до витягу №2022/001112165 від 11.11.2022 року з реєстру Волочиської територіальної громади, прізвище спадкодавця зазначено як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Згідно з частинами першою, другою статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, здійснюється в судовому порядку (пункт 6 частини першої статті 315ЦПК України, пункт 12постанови пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).
У цих справах суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих в різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них.
Крім того, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військових комісаріатів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами воєнного часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж, довідки про реабілітацію тощо.
Заяву про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа можуть подати спадкоємці померлої особи власника цього документа для оформлення спадкових прав.
Відповідно до ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на встановлені судом обставини, зокрема, що особа із прізвищем « ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та паспортом НОМЕР_2 , виданим Волочиським РВ УМВС України в Хмельницькій області 19.01.2000 року, є однією і тією ж особою, яка вчинила на ім`я позивача ОСОБА_2 заповіт від 23.09.2013 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.
Доводів на спростування вищевказаних висновків суду апеляційна скарга ОСОБА_1 не містить. Посилання апелянта на подачу незавірених копій документів висновків суду не спростовують та матеріалами справи не підтверджуються. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, 18.07.2006).
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 02 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 травня 2023 року.

Судді:                                                                        Р.С. Гринчук

                                                                               А.М. Костенко 

                                                                               Т.В. Спірідонова