СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року                           м. Харків                      Справа №  917/342/23  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Здоровко Л.М., суддя Бородіна Л.І., суддя  Лакіза В.В.,

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.,
представників сторін:
позивача - Гарасюта І.О. на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії ВЕ №1081834 від 20.02.2023,
відповідача - Головатенко О.С. на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АА №129920 від 01.05.2023,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду, у режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon, апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Сіма" (вх.№655П/2) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023, постановлену у приміщенні Господарського суду Полтавської області суддею Тимощенко О.М., дата складання повного тексту ухвали - 28.03.2023, у справі №917/342/23 
за позовом Малого приватного підприємства "Сіма", сільрада Новодолинська, Овідіопольський район, Одеська область, 
до Приватного акціонерного товариства "Хорольський механічний завод",                     м. Хорол, Полтавська область, 
про стягнення заборгованості у розмірі 613 976, 05грн та розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

02.03.2023 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Малого приватного підприємства "Сіма" до Приватного акціонерного товариства "Хорольський механічний завод" про розірвання договору №257 від 08.02.2022 та стягнення заборгованості за вказаним договором у розмірі                613 976, 05грн, з яких: 431 071, 20грн - сума основного боргу з повернення попередньої оплати, 91 292, 62грн - пеня, 11 196, 04грн - 3 % річних та                80 416, 19грн - інфляційні.
27.03.2023 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Приватному акціонерному товариству "Хорольський механічний завод", які знаходяться на банківському рахунку IBAN НОМЕР_1 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805 та банківському рахунку НОМЕР_2 в АТ "Укрсиббанк", МФО 351005, в межах суми заявлених позовних вимог 613 976, 05грн, а також на будь-які інші грошові кошти, які містяться (знаходяться) на будь-яких інших банківських рахунках, які належать Приватному акціонерному товариству "Хорольський механічний завод" та відкриті в будь-яких інших фінансових установах станом на дату застосування заходів забезпечення позову або будуть відкриті після застосування заходів забезпечення позову.
Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023 відмовлено в задоволенні заяви Малого приватного підприємства "Сіма" про вжиття заходів забезпечення позову з тих підстав, що позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі; не обґрунтовано підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі; дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів також не наведені.
Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду від 28.03.2023, позивач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023 року у справі №917/342/23 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги та надано належної оцінки доказам, що були надані МПП "Сіма" в обґрунтування заявлених вимог щодо забезпечення позову, а саме інформації про рішення акціонерів ПрАТ "Хорольський механічний завод" про виплату дивідендів та рішення наглядової ради ПрАТ "Хорольський механічний завод" про надання згоди про вчинення значного правочину, які були прийняті вже після порушення зобов`язань за договором та отримання вимоги МПП "Сіма" про повернення суми авансу, та які містяться в матеріалах справи. 
Дані докази, на думку апелянта, свідчать про те, що на момент виконання судового рішення майно відповідача (в тому числі грошові кошти, цінні папери, тощо), яке наявне у ПрАТ "Хорольський механічний завод" на момент пред`явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю. 
Також, як вважає апелянт, це свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків із позивачем).
Крім того, апелянт посилається на те, що Господарським судом Полтавської області при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано той факт, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання договірних зобов`язань, причини не повернення суми авансового платежу ніяк не коментує, будь-яких пропозицій щодо врегулювання спору мирним шляхом не вносить, у зв`язку із чим, існує, на думку апелянта, реальна загроза утруднення та унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.04.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Малого приватного підприємства "СІМА" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023 у справі №917/342/23; встановлено відповідачу строк до 01.05.2023 для подання відзиву на апеляційну скаргу з  доказами  його надсилання апелянту; встановлено учасникам справи строк до 01.05.2023 для подання заяв і клопотань; призначено справу до розгляду на "10" травня 2023 р. о 09:45год.
13.04.2023 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що не існує ускладнень або неможливості виконання судового рішення про стягнення заборгованості у розмірі трохи більше 600 тис.грн., у зв`язку із чим, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023 - залишити без змін.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.04.2023  заяви представників позивача та відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено; постановлено судове засідання, призначене на "10" травня 2023 о 09:45 годині, провести в режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon.
17.04.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, зазначає, що факт виплати дивідендів акціонерам відповідача у розмірі, вказаному у рішенні від 30.06.2022 року, визнано відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, та ще раз доводить, що ПрАТ "Хорольський механічний завод", маючи непогашену заборгованість перед МПП "Сіма", витрачає грошові кошти не для здійснення розрахунків з позивачем.
У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 10.05.2023, яке відбулось у режимі відеоконференції за допомогою програми Easycon, представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просить скаргу задовольнити.
Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023 залишити без змін.
Враховуючи, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду апеляційної скарги, представники сторін висловили доводи і вимоги щодо апеляційної скарги, з огляду на встановлений статтею 273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути скаргу в даному судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заслухавши у судовому засіданні представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що, на його думку, існує реальна загроза ускладнення або унеможливлення   виконання рішення суду у даній справі після набрання законної сили таким судовим рішенням. 
Позивач вказує, що спочатку ПрАТ "Хорольський механічний завод"   листом (вих.№935 від 19.05.2022) повідомив про готовність повернути аванс, але   після спливу 8 місяців іншим листом (вих.№246 від 01.02.2023 року)   зазначив, що у нього відсутня можливість   повернути вказаний аванс (дані листи додані до позовної заяви).
Мале приватне підприємство "Сіма" зазначає, що на офіційному веб-сайті відповідача знаходиться інформація емітента від 30.06.2022 щодо прийняття рішення про виплату дивідендів акціонерам ПрАТ "Хорольський механічний завод" у розмірі 9   394   946, 40грн, а також інформація   від 28.11.2022 про надання згоди на вчинення ПрАТ "Хорольський механічний завод" значного правочину,   ринкова вартість майна   або послуг, що є предметом такого правочину,   складає 62   286   740, 00грн. 
Дана обставина, на думку позивача, вказує на те, що на момент виконання рішення суду майно відповідача може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю. 
Також, на думку позивача, це свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання   зобов`язання   після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Питання забезпечення позову врегульовані главою 10 Господарського процесуального кодексу України.
Так, відповідно до частини 1 статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення позову, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 вказано, що судочинство охоплює, зокрема, інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача або особи, яка звернулась з відповідними вимогами у справі про банкрутство.
Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. 
Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення у разі задоволення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.
У спірних правовідносинах позивач посилається на відому йому інформацію про рішення акціонерів ПрАТ "Хорольський механічний завод" про виплату дивідендів та рішення наглядової ради ПрАТ "Хорольський механічний завод" про надання згоди про вчинення значного правочину, які були прийняті вже після порушення зобов`язань за договором та отримання вимоги МПП "Сіма" про повернення суми авансу. 
Дані обставини, на думку апелянта, свідчать про те, що на момент виконання судового рішення майно відповідача (в тому числі грошові кошти, цінні папери, тощо), яке наявне у ПрАТ "Хорольський механічний завод" на момент пред`явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що не застосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Зі змісту заяви позивача про забезпечення позову не вбачається обґрунтування на підтвердження того, що існують обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення: вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання. 
Вказані твердження ґрунтуються виключно на припущеннях заявника.
А посилання апелянта на зазначену вище інформацію свідчить не про наявність обставин, що можуть утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову, а про ведення відповідачем власної господарської діяльності, виплату своїм акціонерам дивідендів, що навпаки може свідчить про наявність грошових коштів у відповідача.
При цьому, заявник не надав жодного доказу і не навів жодного обґрунтування, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а посилання заявника на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків - імовірне невиконання рішення суду, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем певних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.   
Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.01.2020 у справі №922/2163/17, від 08.11.2019 у справі №904/421/19.
У той же час, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що під час розгляду заяви про забезпечення позову як накладення арешту на майно чи грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном.
Вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача навпаки можуть призвести до перешкод у здійсненні господарської діяльності та, в свою чергу, погіршення майнового стану сторони.
Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 30.07.2020 у справі №910/3836/20.
Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Колегія суддів апеляційного господарського суду відхиляє доводи апелянта, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання договірних зобов`язань, причини не повернення суми авансового платежу ніяк не коментує, будь-яких пропозицій щодо врегулювання спору мирним шляхом не вносить, оскільки, як зазначено вище, при розгляді заяви про забезпечення позову не вирішується питання про законність та обґрунтованість позовних вимог. До предмета доказування на цій стадії входить лише питання про те, чи може існуючий стан організації правовідносин ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
Однак, у даному випадку судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до прийняття рішення у даній справі; не обґрунтовано підстав того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі у разі задоволенні позову.
Апеляційним господарським судом не встановлено порушення прав апелянта оскаржуваною ухвалою.
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Сіма" слід залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023 у справі №917/342/23 - без змін.
Відповідно до частини 1   статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного підприємства "Сіма" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 28.03.2023 у справі №917/342/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття; порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 15.05.2023.

Головуючий суддя                                                                    Л.М. Здоровко

Суддя                                                                                           Л.І. Бородіна  

       Суддя                                                                                           В.В. Лакіза