УХВАЛА

05 червня 2023 року 
м. Київ

справа №360/1801/22
адміністративне провадження № К/990/17681/23  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів-    Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.
перевіривши касаційну скаргу Луганської обласної прокуратури
на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року 
та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року
у справі №360/1801/22 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, стягнення вихідної допомоги, невиплаченої при звільненні,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Луганської обласної прокуратури, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила:
- визнати протиправною бездіяльність Луганської обласної прокуратури щодо ненарахування та невиплати позивачу вихідної допомоги при звільненні;
- стягнути з Луганської обласної прокуратури на користь позивача вихідну допомогу у розмірі 22922,76 грн, невиплаченої при звільненні;
- стягнути з Луганської обласної прокуратури на користь позивача 472 645,48 грн за 433 дні затримки виплати вихідної допомоги у зв`язку із звільненням за ініціативою роботодавця, тобто 1091,56 грн середньоденної заробітної плати за кожен день затримки розрахунку з 01.01.2021 року по 26.09.2022 року, та по день винесення судового рішення.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Луганської обласної прокуратури щодо невиплати ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні.
Стягнуто з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу при звільненні в розмірі 28 380,56 грн.
Позовну вимогу ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про стягнення середньоденної заробітної плати за кожен день затримки розрахунку при звільненні - залишено без розгляду.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі № 360/1801/22 - змінено.
У абзаці третьому рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі № 360/1801/22 слова та цифри « 28 380,56 грн (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят гривень 56 копійок)» замінено словами та цифрами « 22 922,76 грн (двадцять дві тисячі дев`ятсот двадцять дві гривні 75 копійок)».
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року у справі № 360/1801/22 - залишено без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Луганською обласною прокуратурою подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
Заявник, посилаючись на положення пункту 1 та 2 частини четвертої  статті 328 КАС України  та застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, а також необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, на який послався суд апеляційної інстанції, просить скасувати оскаржені судові рішення та відмовити в позові.
Предметом спору цій справі, зокрема, є стягнення невиплаченої вихідної допомоги прокурору, у зв`язку із його звільненням за ініціативою роботодавця.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
За приписами пункту 6 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій  статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій застосували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 23 грудня 2020 року   у справі №560/3971/19, в якій Суд указав, що унесені  Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури»  зміни до  КЗпП України  не визначають особливостей регулювання трудових відносин прокурорів, а лише передбачають, що ці особливості встановлюються спеціальним законом. Водночас, частиною п`ятою  статті 51 Закону №1697-VII та частиною четвертою статті 40 КЗпП України передбачений виключний перелік випадків коли до правовідносин щодо звільнення прокурорів не застосовуються норми  КЗпП України. Разом з тим, у такий виключний перелік не включено питання виплати вихідної допомоги при звільненні прокурора, а отже не заборонено застосування положень  статті 44 КЗпП України  при вирішенні спірного питання. Верховний Суд також зазначив, що чинним національним законодавством закріплені правові гарантії щодо дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему встановлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, направлених на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги, що є державною гарантією, що    полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з незалежних від працівника обставин.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Верховного Суду, який застосований судами попередніх інстанцій у цій справі, проте підставами для застосування положень пункту 2 частини четвертої  статті 328 КАС України Луганська обласна прокуратура зазначила про те, що не виплачуючи вихідну  допомогу ОСОБА_1 , яка не пройшла атестацію, керувалися висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 січня 2018 року у справі №820/1119/16, відповідно до яких позивач у справі не набула права на отримання вихідної допомоги, оскільки її було звільнено з підстав та у порядку, визначених Законом України «Про прокуратуру», яким не передбачено такої виплати.
Верховний Суд відхиляє такі доводи Луганської обласної прокуратури, оскільки відповідач жодним чином не обґрунтовує таку необхідність, а лише цитує норми  Закону України "Про прокуратуру"  та  КЗпП України. Крім того, такі аргументи носять формальний характер, не стосуються предмету спору у цій справі та не свідчать про існування обставин, що є критеріями застосування положень пункту 2 частини четвертої  статті 328 КАС України, так як саме висловлення Верховним Судом висновку у справі №560/3971/19 наразі і вирішує проблематику таких спорів та створює умови для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Крім того, необхідність відступу від висновку, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду має виникати з певних визначених об`єктивних причин і такі причини повинні бути чітко визначені та аргументовані скаржником при посиланні на пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України.
Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.
Водночас, скаржником жодним чином не обґрунтована необхідність відступлення від сформованих висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.
Крім того, скаржник посилається на неврахування висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11 лютого 2021 року у справі №240/532/20 щодо застосування частини 5 статті 122 КАС України, яка є пріоритетною у відношенні до статті 233 КЗпП України.
Вказане посилання є безпідставним, оскільки суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керувався правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 20 травня 2022 року у справі № 200/1636/21-а, від 23 червня 2022 року у справі № 120/513/21-а, від 30 червня 2022 року у справі № 380/10174/21, від 04 серпня 2022 року у справі № 600/5478/21-а, та від 06 квітня 2023 року у зразковій справі №260/3564/22, в якій зроблено висновок, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та    незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Луганської обласної прокуратури на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 20 січня 2023 року  та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2023 року у справі №360/1801/22 за позовом ОСОБА_1 до Луганської обласної прокуратури про визнання протиправною бездіяльності, стягнення вихідної допомоги, невиплаченої при звільненні - відмовити.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                                                                                                       В. Е. Мацедонська
Судді:                                                                                                                                                                                                             Н. А. Данилевич                    
                                                                                                                                                                                                                             Н. В. Шевцова