ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/9228/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  22 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого судді - Лічевецького І.О., суддів - Мельничука В.П., Оксененка О.М., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_2 без обмеження її максимальним розміром з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою КМУ від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році;
- зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області перерахувати та виплачувати пенсію з 01.04.2019 року ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та з 01.03.2022 року без обмеження максимальним розміром з урахуванням індексації, установленої згідно з постановою КМУ від 16.02.2022 року №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» з урахуванням раніше проведених виплат.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач протиправно здійснив обмеження максимального розміру пенсії, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», щодо обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління ПФУ у Київській області щодо відмови у виплаті пенсії ОСОБА_1 без обмеженням її максимальним розміром.
Зобов`язано Головне управління ПФУ у Київській області перерахувати та виплачувати пенсію з 01.04.2019 року ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром та з 01.03.2022 року без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, Головним управлінням ПФУ у Київській області подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що 01 січня 2016 року набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», відповідно до якого частину п`яту статті 43 Закону України №2262 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень». 
Зазначає, що згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Ухвалою колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2023 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження з 26 квітня 2023 року.
Від ОСОБА_1 до суду 07.04.2023 року надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлено Законом №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснювати перевірку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління ПФУ у Київській області.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильності застосування норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».
Так, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 року у справі №640/25542/21  зобов`язано Головне управління ПФУ у Київській області провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи з розміру грошового забезпечення відповідно до довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 15.07.2021 №9/3-237, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням проведених раніше виплат.
На виконання цього рішення, пенсійним органом здійснено перерахунок та виплату пенсії позивача з 01.04.2019, однак розмір пенсії до виплати визначається з урахуванням обмеження максимального розміру, що становить 20  270,00 грн.
Позивач через свого представника звернувся із заявою від 02.09.2022 року до пенсійного органу, в якій просив здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та з урахуванням індексації.
Листом від 13.09.2022 року №1000-0203-8/90020 Головне управління ПФУ у Київській області повідомило позивачу, що згідно статті 43 Закону України №2262-XII максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Статтю 43 доповнено згідно із Законом №107-VI від 28.12.2007 - зміну визнано неконституційною згідно рішення Конституційного Суду № 10-рп/2008 від 22.05.2008; в редакції Закону №3668-VI від 08.07.2011; із змінами, внесеними згідно із Законами №911-VIII від 24.12.2015, №1774-VIII від 06.12.2016. Зазначив, що внесені зміни неконституційними не визнавалися.
Вважаючи протиправними дії пенсійного органу, ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Оцінюючи доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів виходить з того, що спеціальним  законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію є  Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII.
Згідно Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08 липня 2011 року № 3668-VI, внесено зміни до Закону № 2262-XII, на підставі  Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII, а саме частину сьому статті 43 викладено в наступній редакції "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень".
Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року        визнано такими, що не відповідають        Конституції України        (є неконституційними), положення  Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740,00 грн.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року        положення частини сьомої        статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Згідно частини другої  статті 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац шостий пункту 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).
Отже, правовим наслідком прийняття  Конституційним Судом України Рішення від 20 грудня 2016 у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності із 20 грудня 2016 року норм частини сьомої        статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Це, у свою чергу, виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною частини сьомої        статті 43 Закону № 2262-XII, така норма вважається "відсутньою" у тексті Закону.
Згідно Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII, він набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій        статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"        слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Як вбачається з відмови відповідача, а саме листа від 13.09.2022 року №1000-0203-8/90020 останній, відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії позивача, послався на те, що на останнього поширюється дія  статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Разом з тим, суд зазначає, що частина сьома        статті 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, якою було передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.
Буквальне розуміння змін, внесених        Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з урахуванням        рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016, дозволяє стверджувати, що у        Законі від 09.04.1992 № 2262-XII        була відсутньою норма частини сьомої статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Відтак, починаючи із 2017 року        стаття 43 Закону № 2262-XII        не містила норм про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені        Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії - "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Посилання апелянта на те, що положення        ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи»        щодо обмеження розміру пенсії військовослужбовців десятьма прожитковими мінімумами є чинними, а відтак підлягають застосуванню до спірних правовідносин, колегією суддів оцінюється критично, оскільки, по-перше, спеціальним        законом, що їх регулює, є        Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», по-друге, у своєму рішенні від 20.12.2016 року Конституційний Суд України підкреслив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене        Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою        статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Під час розгляду цієї справи колегія суддів враховує висновки та правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладену    в    постанові від 27.01.2022 у справі №240/7087/20,    відповідно до яких у справах зазначеної категорії застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням        Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016.        
Виходячи з такого, обмеження відповідачем максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене  Законом № 2262-ХІІ, є протиправним.
Таким чином, твердження відповідача про існування законних підстав для обмеження пенсії позивача є безпідставними та не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин та судовою практикою в аналогічних спорах.
З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування або зміни судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи вірно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.
Відповідно до    статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.            
Керуючись статтями  315,  316,  321,  322,  325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,              
                                                                                                                ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий                    суддя                                        І.О.Лічевецький

суддя                                        В.П.Мельничук

суддя                                        О.М.Оксененко