Постанова
Іменем України
 
17 травня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 2-5415/11
провадження № 61-12626св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Фаловської І. М.,
суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Петрова Є. В., Сердюка В. В., 
 
учасники справи: 
заявник - публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,
боржник - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в складі колегії суддів Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Гуля В. В.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2021 року публічне акціонерне товариство акціонерний 
банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк», заявник, банк, стягувач) звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 (далі також - боржник).
Заява мотивована тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 березня 2012 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором. 25 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано стягувачу виконавчі листи відносно боржників, зокрема, щодо боржника ОСОБА_1 .
На адресу Дарницького районного відділу державного виконавчої служби  м. Києва головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Дарницький РВ ДВС м. Києва) направлено заяву про відкриття виконавчого провадження та оригінал виконавчого листа № 2-5415/11 щодо боржника ОСОБА_1 . У зв`язку з відсутністю інформації щодо проведених виконавчих дій по примусовому виконанню рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі  № 2-5415/11, заявник звернувся до Дарницького РВ ДВС м. Києва за інформацією про хід виконавчого провадження. 19 вересня 2019 року на адресу банку надійшла довідка Дарницького РВ ДВС м. Києва, відповідно до якої 24 грудня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в порядку пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV з подальшим направленням виконавчого листа № 2-5415/11 на виконання до Шевченківського РВ ДВС м. Києва. Також Дарницький РВ ДВС м. Києва повідомив, що ним було втрачено оригінал виконавчого листа № 2-5415/11 під час пересилки засобами поштового зв`язку.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09 липня 
2021 року заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Видано дублікат виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом міста Києва у справі № 2-5415/11 відносно боржника ОСОБА_1 , та поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з метою захисту законних прав стягувача та виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та з урахуванням того, що оригінал виконавчого листа відносно ОСОБА_1 було втрачено не з вини стягувача, суд дійшов висновку, що подана заява підлягає задоволенню.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. 
Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 09 липня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа залишено без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що стягувачем не доведено факту втрати оригіналу виконавчого листа, а строк для пред`явлення виконавчого документа пропущено з неповажних причин.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У грудні 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до Верховного Суду 
з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду 
від 17 листопада 2022 року.
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року та залишити в силі ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва 
від 09 липня 2021 року.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.
Указана справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 11 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду.
Аргументи учасників справи
Короткий зміст доводів касаційної скарги
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд не надав належної оцінки доводам банку про наявність правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа. Виконавчий лист був втрачений не банком, а при пересиланні з одного органу виконавчої служби до іншого. Акцентує увагу на тому, що внаслідок необґрунтованої відмови у видачі дубліката виконавчого листа стягувач позбавлений можливості виконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання. Стосовно поважності причин поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, то переліку таких немає. Заявник вважає помилковим висновок апеляційного суду про неповажність пропуску строку, оскільки стягувач понад шість років не цікавився примусовим виконанням даного виконавчого листа, поза як Законом України «Про виконавче провадження» такий обов`язок не передбачений для стягувача. Апеляційним судом не враховано практику Верховного Суду при вирішенні даного процесуального питання.
Позиції інших учасників
Відзив на касаційну скаргу від боржника ОСОБА_1 до суду не надійшов.
Фактичні обставини, встановлені судами
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2012 року в справі № 2-5415/11 задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1  на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 17 січня 2008 року № А-05/08 у розмірі: 41 896,70 доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову складала 334 071,71 грн та 116 418,58 грн пені, 1 700,00 грн судового збору, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ  «Укргазбанк» 9 200,00 грн штрафу за порушення умов кредитного договору.
25 лютого 2013 року Шевченківським районним судом міста Києва видано стягувачу виконавчі листи № 2-5415/11 відносно боржників, зокрема, щодо боржника ОСОБА_1 
19 вересня 2019 року на адресу стягувача надійшла довідка Дарницького РВ ДВС м. Києва від 04 вересня 2019 року № 46915221/1, яку надано на запит заявника, зазначено:
- 18 березня 2015 року до Дарницького РВ ДВС м. Києва надійшов на примусове виконання виконавчий лист № 2-5415/11, виданий Шевченківським районним судом міста Києва 25 лютого 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 17 січня 2008 року № А-05/08 у розмірі: 41 896,70 доларів США, що за курсом НБУ на час подання позову складало 334 071,71 грн та 116 418,58 грн пені, 1 700,00 грн судового збору, 120,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи (ВП № 46915221);
- 24 грудня 2015 року державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Києва винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за пунктом 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV. Виконавчий документ було направлено за місцем проживання боржника на адресу Шевченківського РВ ДВС м. Києва поштою;
- стягувача також повідомлено, що Дарницьким РВ ДВС м. Києві було втрачено оригінал виконавчого листа № 2-5415/11, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 25 лютого 2013 року відносно боржника ОСОБА_1 , під час пересилки засобами поштового зв`язку.
У травні 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа № 2-5415/11 відносно боржника ОСОБА_1 .
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року та протоколи до неї (далі - Конвенція), а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У частинах першій та другій статті 400 ЦПК України зазначено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Щодо вимоги касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в частині відмови у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Згідно зі статтею 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Статтею 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм.
Згідно зі статтею 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.
Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
Отже, дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу в межах строку пред`явлення його до виконання.
Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.
Згідно зі статтею 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.
Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.
Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.
Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.
Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви банку про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, виходив з того, що заявником не наведено причин, які є поважними, та давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів. 
Стягувач з 2013 року до 2019 року не приділяв жодної уваги, не цікавився примусовим виконанням виконавчого листа № 2-5415/11, виданого              25 лютого 2013 року за рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 березня 2012 року, заява про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа та видачу його дублікату не містить посилання на обставини, що обґрунтовували наявність поважних причин для бездіяльності стягувача впродовж такого значного проміжку часу, а відтак відсутні підстави для задоволення заяви                   ПАТ АБ «Укргазбанк» про поновлення строків для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа. Вказані заявником обставини для поновлення строку є неповажними, оскільки не пов`язані з об`єктивними, незалежними від стягувача обставинами, які б перешкоджали реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого документа у визначені законом строки. 
Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд, визначене у статті 6 Конвенції.
Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
ЄСПЛ у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.
Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, встановленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції, є помилковим (Рішення ЄСПЛ від 15 травня 2012 року ТОВ «Фірма Верітас» проти України).
Оскарження ухвал суду першої інстанції щодо поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, після їх перегляду в апеляційному суді (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України), у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.
До такого висновку дійшов також Верховний Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 337/5253/13-ц (провадження № 61-10084сво18).
Ураховуючи зазначене, Верховний Суд вважає, що касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в частині відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відкрито помилково, оскільки зазначене судове рішення у цій частині не підлягає оскарженню в касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України, а тому підлягає закриттю.
Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 22 жовтня 2018 року в справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18), від 23 жовтня 2019 року в справі № 166/1472/18 (провадження № 61-15444св19).
Щодо вимоги касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа.
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (постанова Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21)).
Чинним законодавством передбачена можливість видачі дубліката виконавчого документу лише у разі дотримання або ж поновлення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанова Верховного Суду 03 листопада 2021 року в справі № 2-3552/10 (провадження № 61-13845св21)).
З огляду на те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання судом апеляційної інстанції не поновлено і в цій частині судове рішення не підлягає оскарженню в касаційному порядку, тому відсутні й підстави для задоволення заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у: постановах; від 15 вересня 2020 року в справі № 753/18590/17 (провадження № 61-2574св19), від 01 грудня 2022 року в справі № 2-759/11 (провадження № 61-7314св22), від 23 лютого 2023 року в справі № № 2-310/11 (провадження                         № 61-12330св22), від 23 жовтня 2019 року в справі № 166/1472/18 (провадження № 61-15444св19), в ухвалах: від 17 листопада 2022 року в справі № 753/20264/20 (провадження № 61- 10615ск22), від 26 січня 2023 року в справі № 161/2557/13-ц (провадження № 61-12544ск22), від 31 березня 2023 року в справі № 2-3436/11 (провадження № 61-3419ск23).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Тому оскаржувана постанова апеляційного суду про скасування ухвали суду першої інстанції в частині вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та відмову у заяві банку у цій частині є по суті правильною.
Аргументи касаційної скарги щодо неврахування апеляційним судом наведених у скарзі постанов Верховного Суду не заслуговують на увагу, оскільки у наведених справах суди виходили з фактичної доказової бази, а також врахували вимоги ЦПК України, що видача дубліката виконавчого листа можлива, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив. При цьому, суди в наведених постановах не здійснювали розгляд по суті касаційної скарги в частині оскарження судових рішення щодо вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання з підстави неможливості оскарження судових рішень в цій частині до Верховного Суду.
Проаналізувавши зміст ухвали апеляційного суду з точки зору застосування норм права, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом постановлено оскаржуване рішення в частині вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
За наслідками розгляду касаційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду в частині вирішення вимог заявника про видачу дубліката виконавчого документа ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу апеляційного суду у відповідній частині - без змін, оскільки відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява № 4909/04).
Щодо касаційного провадження за касаційною скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в частині вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, то воно з наведених вище підстав підлягає закриттю.
Керуючись статтями 400, 403, 406, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Касаційне провадження у справі за заявою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року у частині поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання закрити.
Постанову Київського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року в частині вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого листа залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                   І. М. Фаловська
 
Судді:                                                                                                В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                            С. О. Карпенко
 
                                                                                                            Є. В. Петров
 
                                                                                                            В. В. Сердюк