Ухвала
10 травня 2023 року
м. Київ
справа № 461/5061/22
провадження № 61-5766ск23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів),
ВСТАНОВИВ:
14 квітня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслала до суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду 
від 30 січня 2023 року.
Разом зі скарго заявниця подає заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якої посилається на те, що  копію постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2023 року отримала лише 
16 березня 2023 року.
Повний текст оскаржуваної постанови складено 03 лютого 2023 року. Останній день строку на касаційне оскарження припав на 05 березня 2023 року. Касаційну скаргу подано 14 квітня 2023 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження.
З доданої до клопотання копії заяви ОСОБА_1 про отримання оскаржуваної постанови вбачається, що заявниця отримала копію постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2023 року саме 16 березня 2023 року в Галицькому районному суді м. Львова.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин, а тому заява про поновлення строку на касаційне оскарження є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог абзацу другого частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Підставою касаційного оскарження ОСОБА_1 зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Разом зі скаргою заявниця подає клопотання про звільнення від сплати судового збору, в обґрунтування якого посилається на те, що перебуває у скрутному матеріальному стані, який не дозволяє їй сплатити судовий збір за подання касаційної скарги. На підставі наведеного просить звільнити її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Вивчивши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його обґрунтованість, виходячи з таких підстав.
Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.
ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).
Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).
Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).
На підтвердження свого майнового стану ОСОБА_1 надала копії наступних документів: витягу з реєстру застрахованих осіб Державного обов`язкового соціального страхування (сформований 31 січня 2023 року), довідки з Пенсійного фонду України (сформована 31 січня 2023 року), довідки з ГУ ПФУ у Львівській області від 13 березня 2023 року № 1300-5221-6/35151, довідки з Управління соціального захисту населення від 02 березня 2023 року за № 01339д про неотримання допомоги. Згідно вказаних вище наданих копій документів вбачається, що заявниця доходу не отримує. Дохід за 2022 рік відсутній.
Доводи клопотання ОСОБА_1 з урахуванням відсутності в неї доходу за 2022 рік дають підстави для висновку про необхідність задоволення клопотання заявниці та звільнення її від сплати судового збору за подання касаційної скарги.
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену абзацом другим частиною другою статті 389 ЦПК України.
Підстави, передбачені статтею 394 ЦПК України для відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Задовольнити клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Львівського апеляційного суду 
від 30 січня 2023 року.
Задовольнити заяву  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Львівського апеляційного суду від 30 січня 2023 року.
Відкрити касаційне провадження у цій справі.
Витребувати з Галицького районного суду міста Львова справу № 461/5061/22 за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Львів).
Надіслати іншим учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк 
до 16 червня 2023 року. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Судді:                                                                                                      І. В. Литвиненко  
 
А. І. Грушицький
 
Є. В. Петров