Номер провадження: 22-ц/813/4476/23 
Справа № 947/9960/21
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.05.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Назарової М.В.,
суддів:                                                 Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря                               Сінько А.І.,
учасники справи: заявник -  ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження
апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 
на рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року, ухваленого Київським районним судом м. Одеси у складі: судді Петренка В.С. в приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців,                             

                                         в с т а н о в и в:

У березні 2021 року заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25 червня 2020 року. За життя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишив заповіт від 11 серпня 2012 року, яким заповів все майно своєму сину - ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 , а спадкоємці другої та третьої черги відсутні.
ОСОБА_1 вважає себе спадкоємцем четвертої черги, яка належним чином прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 .
Починаючи з 1991 року вона та ОСОБА_4 були пов`язані спільним побутом, де вона морально та матеріально підтримувала його, ОСОБА_4 був сусідом та потребував сторонньої допомоги, а інших родичів, крім сина - ОСОБА_2 не мав, а ОСОБА_2 не надавав допомогу батьку, оскільки проживав окремо у м. Рибинськ Російської Федерації.
ОСОБА_1 зазначає, що вона надавала нематеріальні та матеріальні послуги ОСОБА_4 у вигляді постійного спілкування, привітання зі святами і днем народження, купівлею продуктів, ліків, засобів домашнього вжитку, готувала їжу, прибирала, здійснювала нагляд та оплату комунальних послуг квартири за адресою: АДРЕСА_1 , проводила поточний ремонт вказаної квартири, до дійсного часу проживає у спірному майні, та, за власні кошти здійснила поховання ОСОБА_4 .
Спадкове майно, яке відкрилось після смерті ОСОБА_4 , складається з нерухомого майна - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 50 кв.м, житловою площею 25,4 кв.м.
Після смерті ОСОБА_4 заявниця звернулася до Приватного нотаріуса ОМНО Лічман І.М. із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено право на звернення до суду. При цьому, ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився, звернувшись із відповідною заявою, яка міститься в спадковій справі. Майновий спір між заявницею та сином померлого відсутній.
З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що без встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем до часу відкриття спадщини неможлива реалізація спадкових прав, ОСОБА_1 звернулася до суду з відповідною заявою та просила встановити факт спільного проживання її - ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 1991 року по день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факт належності її - ОСОБА_1 до четвертої черги спадкоємців після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.05.2021 було ухвалено звернутись до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про правову допомогу в рамках Конвенції про правову допомогу і правових відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам від 22 січня 1993 року, ратифікованої Україною 10 листопада 1994 року. Доручено компетентному суду Російської Федерації, юрисдикція якого розповсюджується на територію місця проживання заінтересованої особи – ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , вчинити відповідні процесуальні дії. Повідомлено заінтересовану особу – ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про дату та час судового засідання на 22 листопада 2021 року о 10 год. 00 хв., та резервну дату 20 грудня 2021 року о 10 год. 00 хв., що має відбутися в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, 65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3-б, кабінет 248.
Листом від 19 листопада 2021 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило Київський районний суд м. Одеси про те, що зазначена у судовому дорученні дата судового засідання 22 листопада 2021 року (резервна дата 20 грудня 2021) призначена без врахування розумних строків пересилання документів та виконання направленого доручення за кордоном.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 грудня 2021 року було ухвалено повідомити заінтересовану особу – ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про дату та час судового засідання на 23 травня 2022 року о 10 год. 00 хв., та резервну дату 23 червня 2022 року о 10 год. 00 хв., що має відбутися в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, 65080, м. Одеса, вул. Варненська, 3-б, кабінет 248.
Листом від 20 січня 2022 року Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомило Київський районний суд м. Одеси про те, що надіслані на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) матеріали доручення не оформлені належним чином, у зв`язку з чим, матеріали доручення були повернуті на адресу суду для належного оформлення.
Київським районним судом м. Одеси матеріали судового доручення знову були направлені на адресу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
07 червня 2022 року до Київського районного суду м. Одеси від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло повідомлення про неможливість направлення судового доручення на територію Російської Федерації, оскільки у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану в Україні гарантування органами юстиції виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за міжнародними договорами України з питань правового співробітництва у цивільних та кримінальних справах унеможливлено до повного припинення посягання на суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Будь-яке листування з державою-агресором не здійснюється.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців залишено без задоволення.
Рішення суду мотивоване недоведеністю заявницею ОСОБА_1 факту її проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю за однією адресою – померлого у 2013 році ОСОБА_4 – з 1991 року до часу відкриття спадщини, оскільки сама заявниця пояснила, що лише у 2012 році померла дружина ОСОБА_4 , з якою той проживав у шлюбі, а поховання заявницею як сусідкою ОСОБА_4 не може свідчити про зазначений факт, доказів проживання ОСОБА_1 саме у спадковій квартирі немає, як не надано і доказів надання померлому нематеріальних та матеріальних послуг.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, заявниця ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулась до суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
Доводами апеляційної скарги є те, що заінтересована особа ОСОБА_2 не повідомлений належним чином про здійснення судочинства, як наслідок від нього не отримані відповіді на питання щодо визнання заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців, щодо його можливих заперечень або пояснень, щодо його бажання бути присутнім у судовому засіданні під час судового розгляду, заява від імені ОСОБА_2 судом не взято до уваги, як такі, що одержані з порушенням порядку, встановленим законом (ст. 78 ЦПК України). Тому неможливо виключити існування спору про право, тобто формальну суперечність між заявницею та ОСОБА_2 щодо прав на спадкове майно, а суд в порушення процесу не прийняв рішення про залишення заяви без розгляду, як того вимагає ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України. 
Суд не надав жодної правової оцінки наданим заявницею доказам по справі, що вказує на невмотивованість рішення суду, а саме: акту сусідів від 21.08.2020, завіреного головою ОСББ «Промінь», який підтверджував факт проживання однією сім`єю у житловому приміщенні, належному на праві власності ОСОБА_4 , понад 40 років заявниці та ОСОБА_4 , надання нематеріальних послуг постійного спілкування, святкування днів народження та інших родинних свят, купувала продуктів харчування, ліків, засобів домашнього вжитку, речей, здійснення факту поховання ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню. 
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рибінськ Ярославської області Російської Федерації помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданим 26 червня 2020 року Відділом ЗАГС м. Рибінськ Ярославської області РФ (а.с. 8).
Згідно довідки Крематорія м. Ярославля ОСОБА_4 кремований 26 червня 2020 року (а.с. 10), та згідно супровідного листа, виданого крематорієм ОСОБА_2 , в урні знаходиться тільки прах, урна опечатана (а.с. 11). 
Після смерті  ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 17-18).
За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день його смерті буде належати йому, та на що він за законом матиме право, заповідав своєму синові ОСОБА_2 . Вказаний заповіт було посвідчено 11 серпня 2012 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Ставнійчук А.О. (а.с. 13). 
З матеріалів витребуваної судом спадкової справи 59/2020, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що вона відкрита за заявою ОСОБА_1 від 07 вересня 2020 року, яка звернулася як особа, яка проживала однією сім`єю з ОСОБА_4 не менше як 5 (п`ять) років до часу відкриття спадщини. Заявниця ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 43, 45).
Інші особи з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця не видавались, що підтверджено також інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру. 
Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 13 жовтня 2020 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані такі особи: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації – 16.11.1989, всього зареєстровано – 1 особа.
Крім того, в матеріалах витребуваної судом спадкової справи міститься заява від імені ОСОБА_2 , який є сином спадкодавця, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 відмовляється від спадщини, яка відкрилася після смерті його батька - ОСОБА_4 , однак вказана заява не засвідчена у встановленому законом порядку, зокрема, нотаріально не посвідчена.
У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки не доведено документально факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю на день смерті ОСОБА_4 .
Відсутність факту реєстрації заявника разом з померлим ОСОБА_4 на день його смерті однією сім`єю за однією адресою став перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно.
Намагаючись у судовому порядку довести юридичний факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем за однією адресою задля отримання спадщини, ОСОБА_1 посилалася на таке спільне проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 , починаючи з 1991 року до дня його смерті, що померлий вважав її своєю донькою, був її сусідом та потребував сторонньої допомоги, а інших родичів, окрім сина - ОСОБА_2 , який проживав у Російській Федерації, він не мав.
При цьому, з 16 червня 1972 року ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З акту сусідів від 21 серпня 2020 року, завіреного головою ОСББ «Промінь» вбачається, що ОСОБА_4 проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зі своєю дружиною - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_4 проживав у вказаному житловому приміщенні понад 40 років. Після смерті дружини за станом здоров`я та віком потребував сторонньої допомоги. ОСОБА_1 , починаючи з січня 2013 року, здійснювала опіку над ОСОБА_4 , який був її сусідом. ОСОБА_1 надавала допомогу у вигляді нематеріальних послуг: постійному спілкуванні, святкування днів народження та інших родинних свят, матеріально забезпечувала: купувала продукти харчування, ліки, засобів домашнього вжитку, речі, побутові прилади, готувала їжу та прибирала квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, був кремований. ОСОБА_1 здійснила поховання ОСОБА_4 , несла витрати по проведенню поминального обіду та інших, пов`язаних з похоронами обрядів.
ОСОБА_1 зазначила про те, що з ОСОБА_4 вони проживали як сусіди, в одному багатоквартирному будинку, він проживав на четвертому поверсі, а вона на восьмому, однак, після смерті його дружини, вона йому допомагала, купувала продукти, сплачувала за комунальні послуги, купувала ліки, робила ремонт в його квартирі, коли він себе погано почував, викликала швидку допомогу, зверталася до сусідки, щоб вона йому робила уколи, іноді кошти він їй надав, іноді вона все купувала за власні кошти. 
Крім того, ОСОБА_1 вказала на те, що ОСОБА_4 поїхав у гості до свого сина до Російської Федерації, де і помер, однак там його кремували, урну з його прахом передали до Одеси, де вона його поховала за власні кошти.
В обґрунтування заявлених вимог, зокрема пов`язаності з ОСОБА_4 спільним побутом, заявником надані копії квитанцій за червень – липень місяці 2020 року про сплату за житлово-комунальні послуги у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Переглядаючи судове рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту за недоведеністю колегія суддів зазначає таке.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої та частина перша статті 293 ЦПК України).
За правилами частини четвертої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.
Заінтересовані особи мають матеріально-правову заінтересованість у справах окремого провадження у випадку, коли рішення суду створює, змінює або припиняє певні права чи обов`язки цих осіб.
Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю (пункт 5 частини першої статі 315 ЦПК України).
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та з іншою метою - ні.
Суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до частини першої статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Прийняття спадщини за заповітом чи за законом здійснюється шляхом постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або шляхом подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Для забезпечення правильного і швидкого вирішення справи суд з урахуванням конкретних її обставин повинен вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі.
Неправильне визначення фактів, які необхідно встановити для правильного вирішення спору, приводить до того, що не всі особи, прав яких безпосередньо стосуються вирішення спору, притягуються до участі у справі, що у свою чергу приводить до ухвалення незаконних судових рішень.
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 та даючи оцінку наданим нею доказам на підтвердження факту проживання однією сім`єю разом із померлим ОСОБА_4 не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що навіть за умови відсутності нотаріально засвідченої заяви про відмову від прийняття спадщини, поданої від імені спадкоємця за законом першої черги та за заповітом ОСОБА_2 , у спадковій справі відсутності відомості про подачу заяв як від нього, так і від інших осіб, крім заявниці, про прийняття спадщини.
Також із довідки ЦНАП вбачається, що разом із померлим ніхто зареєстрований не був.
По справі відсутні докази того, який час померлий ОСОБА_4 проживав у м. Рибінськ РФ, де він і помер і де проживає його син ОСОБА_2 , чи проживали вони однією сім`єю тощо.
Проте, у постанові Верховного Суду від 13 березня 2023 року у справі № 398/1796/20 виснувано, що у справах, що виникають із спадкових правовідносин, у випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна в Україні заяву про прийняття спадщини, він не може вважатися таким, що прийняв спадщину. Прийняття спадщини за межами України не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для спадкування права на нерухоме майно, розташоване на території України.
Отже, по справі відсутні докази про прийняття будь-яким спадкоємцем у передбачений законом спосіб спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.
Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами (зацікавленими особами) є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За загальним правилом цивільного процесуального законодавства України та положень статті 294 ЦПК України на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі.
Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником.
Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній.
Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту.
Наведене свідчить про те, що заявницею було залучено до участі у справі та судом розглянуто справу за участю неналежної заінтересованої особи, яка у передбачений законом спосіб не приймала спадщину, натомість до справи не було залучено належну заінтересовану особу – відповідну територіальну громаду.
Таким чином, беручи до уваги вище викладене, зважаючи на те, що визначення заінтересованих осіб у справі є правом заявника, а встановлення належності сторін у справі - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, та враховуючи, що апеляційний суд процесуально обмежений у повноваженнях щодо залучення нових осіб у  справі, а вказані недоліки, допущені судом, не можуть бути усунуті при апеляційному перегляді справи, апеляційний суд вважає, що місцевим судом було розглянуто справу за участі заінтересованої особи – ОСОБА_2 всупереч тому, що саме відповідна територіальна громадна за місцем знаходження спадкового нерухомого майна має матеріально-правову заінтересованість у справі щодо такого майна.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасуваня судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).
Вказані обставини є порушенням норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців слід відмовити.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 07 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та належності до четвертої черги спадкоємців відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Дата складення повного тексту постанови – 09 травня 2023 року.

Головуючий                                                                                М.В. Назарова

Судді:                                                                                        О.Ю. Карташов 

                                                                                                       Ю.П. Лозко