ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«11» квітня 2023 року
м. Харків
справа № 638/3396/20
провадження № 22ц/818/658/23
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів – Мальованого Ю.М., Яцини В.Б., 
за участю секретаря – Волобуєва О.О.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , представниця позивача – ОСОБА_2 ,
відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , представниця відповідача – ОСОБА_4 ,
третя особа -                            Введенська селищна рада Чугуївського району Харківської області 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 лютого 2022 року в складі судді Карімова І.В.
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: Введенська селищна рада Чугуївського району Харківської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява мотивована тим, що він володіє земельною ділянкою та будинком, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що у 2008 році відповідач взяв в оренду суміжну земельну ділянку безпосередньо поруч із його парканом і будинком та розмістив продовольчий магазин ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на відстані 1,4 метри від паркану. Магазин одразу був поставлений не у відповідності до норм чинного законодавства. В тому числі, його площа складала 40 кв м замість законодавчо встановленої норми 30 кв м, а в подальшому здійснено утеплення павільйону пінопластом та огороджено шифером частину території до самого паркану, який по всій довжині перекривається павільйоном відповідача, що позбавило його можливості підійти до власного паркану. В свою чергу, чинним законодавством передбачено, що тимчасові споруди сезонної торгівлі, павільйони, кіоски тощо повинні розміщуватися до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно з ДБН 360, але не менше 10 м.
Посилався на те, що у магазині продається алкоголь, який покупці вживають прямо на порозі магазину, що порушує спокій та створює небезпеку, оскільки порушені норми протипожежної безпеки. На неодноразові звернення до відповідача перенести свій магазин від його паркану та будинку, відповідач відмовляється, хоча в селі повно місць, куди можна перенести цей павільйон у відповідності із існуючими нормами.

Вказав, що будівництво магазину здійснене із значним відхиленням та з істотним порушенням будівельних норм і правил, але місцева влада закриває на це очі. 

Просив зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою та зобов`язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 вчинити дії щодо перенесення МАФ, що знаходиться на орендованій земельній ділянці (кадастровий номер 6325455300:00:001:0392) біля будинку ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача сплачений ним судовий збір.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь фізичної особи – підприємця ОСОБА_3 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

На вказане рішення суду ОСОБА_1 через свого представника до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні судового рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належну оцінку доказам у справі, неправильно застосував норми матеріального права. Не звернув увагу на те, що у відповідях ДСНС від 30 березня 2021 року та 26 квітня 2021 року вказано, що побудована конструкція торгового павільйону не відповідає мінімальним протипожежним відстаням та нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки. У відповіді від 14 червня 2021 року вказано, що мінімальною нормою відстані є 10 м. Реальна відстань до будинку - 7 м, а до цегляного паркану - 1,4 м. Щодо розміру витрат на правничу допомогу вважав його завищеним, оскільки він не відповідає обсягу допомоги, яку надала адвокатка відповідачу. 

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

10 квітня 2023 року від відповідача до суду апеляційної інстанції надійшли письмові пояснення, в яких він просив відмовити позивачу в задоволенні апеляційної скарги. Зазначив, що магазин розташований з додержанням будівельних норм, що підтверджується актом вибору земельної ділянки для розміщення малої архітектурної форми від 08 лютого 2008 року; паспортом прив`язки торговельного павільйону від 01 лютого 2008 року; рішеннями селищної ради № 16 від 23 лютого 2011 року про оформлення права власності на торговельний павільйон та № 103 від 12 листопада 2008 року про прийняття в експлуатацію стаціонарної МАФ; договором оренди земельної ділянки від 03 листопада 2008 року, укладеним на підставі дозвільної документації. Вважав, що позивач виклав обставини, які не відповідають дійсності. Так, знаходження торговельного павільйону поряд з його домоволодінням не перешкоджає заїзду до його воріт, що підтверджується актом узгоджувальної комісії від 10 вересня 2020 року. Акцентував увагу суду на тому, що як вбачається з висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи фактичне розташування встановленого торгового павільйону знаходиться в межах виділеної земельної ділянки та відповідає технічній документації. Щодо розміру в 10 000,00 грн витрат на правничу допомогу вважав його обґрунтованим, оскільки він відповідає зазначеної кількості часу, витраченого його представницею. Разом з апеляційною скаргою надано копії судових рішень Верховного Суду, які повернуто відповідачу. 

В суді апеляційної інстанції кожна із сторін підтримала свою позицію, викладену відповідно в апеляційній скарзі та письмових поясненнях.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави для усунення позивачу перешкод у користуванні своїм майном.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 27104342 від 22 вересня 2014 року домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 .

Аналогічна інформація міститься у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27104303 від 22 вересня 2014 року (а.с.29, 30 том 1).

Як вбачається з витягу НВ-6300822682014 від 08 січня 2014 року на заяву ОСОБА_1 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,0878 га, кадастровий номер 6325455300:00:001:0603, вид використання: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с.31 том 1).

Із витягу НВ-6313559982020 від 07 серпня 2020 року на заяву ОСОБА_1 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 6325455300:00:001:0602, вид використання: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 вбачається, що інформація про зареєстроване право власності в Державному земельному кадастрі відсутня (а.с.32 том 1). 

Рішеннями позачергової LI сесії VII скликання Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 10 вересня 2020 року затверджено ОСОБА_1 технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та передано ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність зазначену земельну ділянку із категорії земель житлової і громадської забудови загальною площею 0,1500 га, кадастровий номер 6325455300:00:001:0602. Також надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зі зміною її цільового призначення із земель житлової і громадської забудови в землі сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 0,8780 га по АДРЕСА_1 за рахунок земель житлової і громадської забудови (а.с.33,33 зворот том 1).

Як вбачається з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 245792134 від 24 лютого 2021 року та № 2261177815 від 30 вересня 2020 року земельні ділянки з кадастровим номером 6325455300:00:001:0603, площею 0,0878 га та з кадастровим номером 6325455300:00:001:0602, площею 0,15 га зареєстровані за ОСОБА_1 (а.с.10,11 том 2).

З 08 вересня 1998 року ОСОБА_3 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та господарських формувань Головним управлінням ДПС Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області як фізична особа – підприємець (а.с.13 том 1).

Рішенням XVII сесії V скликання Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 29 жовтня 2008 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для установки металевого торгівельного павільйону в АДРЕСА_2 ; надано ОСОБА_3 в оренду строком на 49 років земельну ділянку площею 0,0058 га, розташовану на АДРЕСА_2 з цільовим призначенням – комерційне використання; встановлено грошову орендну плату та зобов`язано ОСОБА_3 в місячний термін укласти договір оренди з Введенською селищною радою відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.79 том 1).

Як вбачається з інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 16 вересня 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером 6325455300:00:00160392 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, (категорія земель - землі житлової та громадської забудови, вид використання: для встановлення металевого торгівельного павільйону, форма власності – комунальна) площею 0,0058 га, місце розташування: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності Введенській селищній раді Чугуївського району Харківської області, передана на підставі права оренди ОСОБА_3 04 березня 2014 року, номер запису про право в державному реєстрі прав – 4917816, що здійснено Реєстраційною службою Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області (а.с.12 том 1).

Зі свідоцтва на нерухоме майно, виданого Введенською селищною радою від 23 лютого 2011 року та витягу про державну реєстрацію прав, виданого 05 березня 2011 року Комунальним підприємством «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» вбачається, що торгівельний павільйон загальною площею 35,5 кв м, торговою площею 26,0 кв м, що розташований по АДРЕСА_2 , на праві власності належить ОСОБА_3 (а.с.71,72 том 1).

Як вбачається з технічного звіту 2011 року про стан будівельних конструкцій та можливості експлуатації торгівельного павільйону літ А по АДРЕСА_2 в якості капітальної будови, за результатами натурного обстеження будівельних конструкцій даного торгівельного павільйону зроблено наступні висновки та рекомендації: об`єкт має фундамент у вигляді з/б монолітної плити. Низ підошви фундаменту заглиблений на 0,20 м від денної поверхні. По вершині фундаменту у шарі бетону закріплені металеві пластини, до яких приварені опорні конструкції каркасу. Внаслідок цього перенесення об`єкта без руйнівних наслідків неможливе. Обстежуваний павільйон класифікується як капітальна будова. Конструкції об`єкта, що обстежується, не мають явних деформацій, пошкоджень і знаходяться в нормальному технічному стані (І категорія). Рекомендується проводити періодичний огляд будівельних конструкцій павільйону, металеві конструкції фарбувати густотертими олійними фарбами (а.с.73-77 том 1).

Матеріали справи містять копію розписки ОСОБА_5 від 25 січня 2008 року, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 та яка дозволила встановити торговий павільйон ОСОБА_3 біля її паркану (а.с.80 том 1).

З відповідей Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області за 2020 рік на неодноразові звернення ОСОБА_1 вбачається, що були перевірені та зроблені висновки, в яких зазначено, що розміщення торговельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , відповідало державним будівельним нормам України та Закону України «Про планування та забудову територій», який діяв на той період (2008 рік). Закон зворотної сили не має, та не виявлено порушень щодо розміщення торгового павільйону, на який є правовстановлюючі документи: свідоцтво про право власності та договір оренди землі, який внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права у відповідності до законодавства (а.с.22-28 том 1).

Як вбачається з копії акту узгоджувальної комісії з розгляду земельних спорів з приводу суміжного землекористування Введенської селищної ради від 10 вересня 2020 року при виїзді на місцевість за адресою: АДРЕСА_1 комісією встановлено, що напроти глухої стіни торгівельного павільйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » встановлено ворота на межі домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 власником зазначеного господарства ОСОБА_1 сьогодні, 10 вересня 2020 року. До цього часу на місці встановлення воріт був глухий цегляний паркан (а.с.81 том 1).

Як вбачається з повідомлення Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 65010-3834/65151 від 20 жовтня 2020 року, у період з 19 жовтня 2020 року по 20 жовтня 2020 року співробітниками Чугуївського районного відділу Головного управління організовано та проведено позапланову перевірку фактів та за результатами проведеної перевірки фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 до виконання вручені акт та припис перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки. За виявлені порушення ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку статті175 КУпАП (а.с.102,147 том 1).

З повідомлення Чугуївського районного відділу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 490/30 від 16 січня 2021 року вбачається, що за результатами роботи в складі комісії було встановлено, що мінімальні протипожежні відстані між торгівельним павільйоном та поряд розташованою будівлею не відповідають чинним нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки (а.с.101 том 1).

Як вбачається з довідки Сектору містобудування та архітектури Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 15 березня 2021 року № 09-27/06 паспорт прив`язки торгівельного павільйону на АДРЕСА_2 надавався відділом містобудування і архітектури управління розвитку інфраструктури Чугуївської райдержадміністрації у 2008 році та у відповідності до акту вибору земельної ділянки, затвердженого Введенським селищним головою від 08 лютого 2008 року, який погоджено начальником сектору наглядово-профілактичної діяльності Чугуївського районного відділу Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій в Харківській області, головним санітарним лікарем Чугуївського району, начальником відділу містобудування і архітектури районної державної адміністрації, головним архітектором району, виконуючим обов`язки начальника відділу земельних ресурсів Чугуївського району Харківської області, начальником міжрайонного відділу охорони навколишнього природного середовища північного регіону Харківської області, торгівельний павільйон, який розташовано на АДРЕСА_2 , був введений в експлуатацію у 2008 році відповідно до Закону України «Про планування та забудову територій», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Правил забудови Чугуївського району, затвердженого рішенням XII сесії XXIV скликання Чугуївської районної ради від 28 травня 2004 року. На торгівельний павільйон видано свідоцтво про право власності згідно вимог чинного законодавства. Розміщення вищевказаного стаціонарного торгівельного павільйону відповідало державним будівельним нормам України та Закону України «Про планування та забудову територій», який діяв на той період. Також основним містобудівним документом генеральним планом смт Введенка, який було розроблено Товариством обмеженою відповідальністю «Укрземінвест +» у 2020 році, затвердженого рішенням LIII сесії VII скликання Введенської селищної ради від 21 листопада 2020 року, передбачено розміщення магазину, об`єктів торгівлі у житловому кварталі (а.с.164-165 том 1).

Із рішення LIII сесії VII скликання Введенської селищної ради від 21 листопада 2020 року та викопіювання з Генерального плану смт Введенка, земельної ділянки по АДРЕСА_4 , викопіювання з плану зонування АДРЕСА_4 вбачається, що спірний торгівельний павільйон також внесено до Генерального плану смт Введенка (а.с.167-183 том 1).

З відповідей Чугуївського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 30 березня 2021 року №490/478 та 26 квітня 2021 року № 490/735 вбачається, що станом на 12 листопада 2008 року згідно «Акту № 103 технічної комісії про прийняття стаціонарної малої архітектурної форми в експлуатацію» торгівельний металевий павільйон фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_4 ) прийнято до експлуатації. На час підписання Акту діяли ДБН 360-92 ** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затвердженого наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року № 44 та Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МНС України № 126 від 19 жовтня 2004 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04 листопада 2004 року за № 1410/10009. На даний час діють вимоги ДБН 2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», який було затвердженого наказом Мінрегіону № 104 від 26 квітня 2019 року та Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України № 1417 від 30 грудня 2014 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 04 березня 2015 року за № 252/26697. 19-20 жовтня 2020 року Чугуївським РВ ГУДСНС України в Харківській області при перевірці скарги ОСОБА_6 проведено позапланову перевірку торгівельного павільйону фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 за вищевказаною адресою. На момент перевірки встановлено, що мінімальні протипожежні відстані між торгівельним павільйоном та поряд розташованою будівлею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають чинним нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки, чим порушено вимоги розділу 111 глави 1 пункту 1.1 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України № 1417 від 30 грудня 2014 року (а.с.185,186 том 1).
Із повідомлення Чугуївського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області № 490/1038 від 14 червня 2021 року вбачається, що за вимогами ДБН.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій», який затверджено наказом Міжрегіону № 104 від 26 квітня 2019 року за конструктивними характеристиками торгівельний павільйон фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_4 ) відноситься до ІІІ ступеня вогнестійкості. Ступінь вогнестійкості поряд розташованої будівлі ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 за конструктивними характеристиками відноситься до ІІ ступеня вогнестійкості. Відповідно до таблиці 15.2 ДБН.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» (Протипожежні відстані між житловими, громадськими, адміністративно-побутовими, промислових підприємств, гаражів, а також виробничих будинків, сільськогосподарських будівель та споруд) складає 10 метрів (а.с.187 том 1).
Як вбачається з повідомлення фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 від 09 березня 2021 року при проведенні топографо-геодезичних робіт у відомостях Державного земельного кадастру виявлені відхилення у значеннях координат поворотних точок меж земельної ділянки з кадастровим № 6325455300:00:00160392 від значень, що відповідають її фактичному місцю розташування в натурі (на місцевості). Достеменно встановити причини такої невідповідності складно (проєкт розроблено понад 10 років тому). З урахуванням того факту, що на ділянці розташовано об`єкт нерухомості (зареєстрований згідно діючого законодавства) і перемістити його неможливо (не пошкодивши), то лишається єдиний спосіб виправлення розбіжності – переміщення і ув`язка контуру земельної ділянки з об`єктом нерухомого майна (а.с.191 том 1).

Із витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин природокористування, планування території, будівництва, архітектури Новопокровської селищної ради від 16 березня 2021 року вбачається, що при розгляді листа фізичної особи - підприємця ОСОБА_7 щодо усунення розбіжностей та актуалізації відомостей Державного земельного кадастру надано згоду на коригування та доповнення Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в частині координат поворотних точок (без зміни конфігурації) в АДРЕСА_4 , кадастровий номер № 6325455300:00:00160392 (орендар ОСОБА_3 ), також погоджено Акт встановлення та погодження меж землекористування з суміжними землекористувачами (а.с.192 том 1).

Як вбачається з висновків експертів № 9967/10480 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_3 , складеного 26 липня 2021 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса», площа земельної ділянки, відведеної для установки металевого торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 , відповідно до наданої технічної документації складає 0,0058 га. Із наданої документації топографо-геодезичних робіт вбачається, що фактичне розташування земельної ділянки не відповідає технічній документації (проєкту відводу) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 для встановлення торгового павільйону. Однак, засіданням постійної комісії з питань земельних відносин природокористування, планування території, будівництва, архітектури Новопокровської селищної ради від 16 березня 2021 року для усунення розбіжностей та актуалізації відомостей Державного земельного кадастру надано згоду на коригування та доповнення Проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в частині координат поворотних точок (без зміни конфігурації) в АДРЕСА_4 , кадастровий номер № 6325455300:00:00160392 (орендар ОСОБА_3 ). Фактичне розташування встановленого торгового павільйону знаходиться в межах виділеної земельної ділянки і відповідає технічній документації. Фактичне розташування встановленого по АДРЕСА_1 у 2008 році торгового павільйону було погоджено та відповідало будівельним, протипожежним нормам та правилам (а.с.198-222 том 1).
На підтвердження своїх вимог про продовження порушення його прав землевласника та власника будинку відповідачем неправомірним розміщенням торгового павільйону ОСОБА_1 посилається як на доказ й на акти та приписи перевірки ГУ ДСНС України у Харківській області фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки від 25 травня 2021 року та 03 листопада 2021 року, в яких зазначено, що відповідачем порушені мінімальні протипожежні відстані між торгівельним павільйоном та поряд розташованою будівлею, передбачені пунктом 1.1. глави 1 розділу 111 ППБУ (А 01001-2014) та постанови ХА № 036162 від 25 травня 2021 року та ХА № 038835 від 23 листопада 2021 року про накладення на відповідача адміністративного стягнення у вигляді штрафу (а.с.55-70 том 2).

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом цієї норми, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статями 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його права власності, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням володіння. Право власності має захищатися лише при доведеності факту його порушення діями відповідача, створені власникові з боку третіх осіб перешкод у здійсненні ним цього права із застосуванням наслідків, в тому числі і звільнення земельної ділянки від самовільно зведених споруд шляхом їх знесення чи усунення інших перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з`ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню. За необхідності з`ясування питань, що виникають при розгляді справи і потребують спеціальних знань, суд має право призначити експертизу. Не встановлення вказаних обставин унеможливлює виконання такого рішення.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог про порушення його прав землевласника та власника будинку відповідачем неправомірним розміщенням торгового павільйону посилався на порушення відповідачем мінімальної протипожежної відстані між торгівельним павільйоном та поряд розташованою будівлею.

З відповідей Чугуївського районного відділу Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області від 30 березня 2021 року №490/478 та 26 квітня 2021 року № 490/735 вбачається, що на момент перевірки встановлено, що мінімальні протипожежні відстані між торгівельним павільйоном та поряд розташованою будівлею ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не відповідають чинним нормативно-правовим актам з питань пожежної безпеки, чим порушено вимоги розділу 111 глави 1 пункту 1.1 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України № 1417 від 30 грудня 2014 року.
У зв`язку з чим, співробітниками Чугуївського районного відділу Головного управління організовано та проведено позапланову перевірку фактів. За результатами проведеної перевірки фізичній особі - підприємцю ОСОБА_3 до виконання вручені акт та припис перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки. За виявлені порушення ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності в порядку статті175 КУпАП.

Проте, як вбачається з висновків експертів № 9967/10480 за результатами проведення комісійної судової будівельно-технічної експертизи за заявою ОСОБА_3 , складеного 26 липня 2021 року Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. Засл. пров. М.С. Бокаріуса», фактичне розташування встановленого торгового павільйону знаходиться в межах виділеної земельної ділянки і відповідає технічній документації. Фактичне розташування встановленого по АДРЕСА_1 у 2008 році торгового павільйону було погоджено та відповідало будівельним, протипожежним нормам та правилам.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що надані документи у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки містять посилання на чинні норми законодавства, які не діяли під час встановлення спірного торгівельного павільйону, і який як зазначено вище був встановлений відповідно до вимог чинного законодавства у 2008 році.

У спірних правовідносинах питання щодо визначення відповідності встановлення спірного торгового павільйону будівельним нормам і правилам та документації із землеустрою, можливості перенесення торгівельного павільйону, що знаходиться на орендованій земельній ділянці (кадастровий номер 6325455300:00:00160392) біля будинку ОСОБА_1 , потребують спеціальних знань і мають бути підтверджені висновком судової земельно-технічної експертизи, однак матеріали справи не містять відповідного висновку експертизи та ОСОБА_1 відповідного клопотання не заявляв, висновки експертизи та технічного звіту від 2011 року, наданих відповідачем, не спростував. Такого клопотання не було заявлено і в суді апеляційної інстанції представницею ОСОБА_1 .

Виходячи з викладеного колегія суддів вважає, що зазначене не свідчить про те, що вищезазначений об`єкт порушує право позивача як власника житлового будинку, у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для усунення позивачу перешкод у користуванні своїм майном, оскільки не доведено належними та допустимими доказами цього порушення. Листи, перевірки тощо, що надано позивачем в суді першої інстанції не є достатніми доказами для задоволення позову позивача.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про помилковість висновку суду першої інстанції, що права   ОСОБА_1 не порушені, оскільки збудований фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 у 2008 році торгівельний павільйон разом з виділеною під нього земельною ділянкою не накладаються та не межують із земельною ділянкою ОСОБА_1 , а також не створюють перешкод у доступі до приміщень, розташованих на його земельній ділянці. Крім того, в такий спосіб, як просив позивач, захистити, на його думку, порушене право, а саме, перенести торгівельний павільйон, що знаходиться на визначеній орендованій земельній ділянці без погодження з відповідними органами та проведення судової земельно-технічної експертизи неможливо

Із витягу з протоколу засідання постійної комісії з питань земельних відносин природокористування, планування території, будівництва, архітектури Новопокровської селищної ради від 16 березня 2021 року вбачається, що також погоджено акт встановлення та погодження меж землекористування з суміжними землекористувачами.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 76-81, 89 ЦПК України, обґрунтовано вважав, що позивач не довів в ході судового розгляду, що відповідачем здійснюється таке використання земельної ділянки відповідно до її цільового призначення, при яких позивачу, як землекористувачу сусідньої земельної ділянки, завдаються відповідні незручності, на підставі чого дійшов правильного висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доказів у справі.

Щодо вирішення судом першої інстанції питання про відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступного.

Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом. Вимога учасника справи щодо розподілу судових витрат не є позовною вимогою, а є процесуальною дією суду. 

За змістом статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Вимога частини восьмої  статті 141 ЦПК України  щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Відповідний висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Згідно вимог статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 
 
Як вбачається з матеріалів справи, інтереси фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції представляли адвокати Врагова І.І. на підставі договору про надання правової допомоги від 25 лютого 2021 року і ордеру від 25 лютого 2021 року, та адвокат Юрченко В.В. на підставі договору про надання правової допомоги № 36 від 02 грудня 2020 року і ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04 грудня 2020 року.

Пунктом 4.1 договору за виконану роботу передбачено, що клієнт сплачує готівкою у національній валюті України або перераховує на поточний рахунок адвоката плату (гонорар), розмір якої обумовлено додатковою угодою.
Згідно з угодою про надання правової допомоги від 25 лютого 2021 року № 1-45 сума визначеного гонорару становила 15 000,00 грн.

Матеріали справи містять рахунок суми гонорару за надану правову допомогу, в якому зазначено наступне: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - витрачений час 1 година, вартість 1000,00 грн; вивчення наданих документів, що надані для складання позовної заяви – 2 години, вартість 2000,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи – 2 години, вартість 2000,00 грн; опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, формування правової позиції. консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи) – 3 години, вартість 3000,00 грн; підготовка процесуальних документів (складання та направлення запитів, складання клопотань) – 4 години, вартість 4000,00 грн; участь у судовому засідання (незалежно від кількості судових засідань) – вартість 3000,00 грн. Всього 15 000,00 грн (а.с.23-24 том 2).

Також, матеріали справи містять квитанцію № 1-45 від 25 лютого 2021 року про сплату ОСОБА_3 15 000,00 грн за надання правової допомоги у Чугуївському міському суді Харківської області (а.с.22 том 2).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Враховуючи складність справи та виконаної адвокатами роботи, заперечення позивача щодо стягнення таких витрат, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат за перегляд справи у апеляційному порядку не вбачається.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.ст.381, 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 лютого 2022 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю.М. Мальований

                                                                               В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 11 квітня 2023 року.