Постанова
Іменем України
 
26 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 562/304/22
провадження № 61-518св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового  провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Баймиструк С. В., Гордійчук С. О., Шимків С. С.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу № 562/304/22, виданого                                    08 лютого 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ,                          ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Заяву обґрунтовувала тим, що 08 лютого 2022 року Здолбунівський районний суд Рівненської області видав наказ про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 ,                         ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Вважає, що ОСОБА_2 навмисно ввів суд в оману щодо перебування дітей на його утриманні, надавши суду довідку про зареєстроване місце проживання. Стверджувала, що ОСОБА_2 не бере участі у вихованні та утриманні дітей, всі свої доходи витрачає виключно на свої потреби. Крім того, 08 лютого 2022 року ОСОБА_2 виїхав за кордон.
Їх спільні з ОСОБА_2 неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з нею та знаходяться на її утриманні, тому відсутні підстави для стягнення з неї аліментів на їх утримання.
Із урахуванням наведеного, просила:
-  скасувати судовий наказ, виданий Здолбунівським районним судом Рівненської області 08 лютого 2022 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття;
-  відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від                              14 березня 2022 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами задоволено.
Судовий наказ, виданий Здолбунівським районним судом Рівненської області від 08 лютого 2022 року №562/304/22  про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, скасовано.
Відмовлено ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Роз`яснено, що заявлені вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви боржника ОСОБА_1 про скасування за нововиявленими обставинами судового наказу від 08 лютого 2022 року та про відмову ОСОБА_2 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на його користь аліментів на утримання дітей, оскільки із поданої заяви та доданих до неї документів не вбачається виникнення у нього безспірного права грошової вимоги, а саме: права на стягнення аліментів з ОСОБА_1 , з огляду на відсутність беззаперечних доказів постійного проживання дітей саме з ОСОБА_2 , перебування їх на його самостійному утриманні. Суд вважав, що спір між батьками щодо права на отримання аліментів та їх розмір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.
Короткий зміст оскарженої постанови апеляційної інстанції
Постановою Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня                               2022 року скасовано та ухвалено нове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу № 562/304/22, виданого 08 лютого 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей залишено без задоволення.
Судовий наказ № 562/304/22, виданий 08 лютого 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області, залишено в силі.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими, що, в свою чергу, виключає можливість перегляду судового наказу. Суд зазначив, що частина наданих суду доказів є новими, які не були і не могли бути розглянуті під час видачі судового наказу, оскільки обставини в них зафіксовані після видання судового наказу. Фактично підставами заяви є необхідність перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, оскільки між сторонами наявний спір щодо права вимоги стягнення аліментів на утримання дітей і ця обставина не була  відома суду на момент видачі судового наказу. Проте така обставина не є підставою для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
03 січня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Януль В. С. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 28 жовтня 2020 року в справі № 552/1290/20, від 07 грудня 2022 року в справі № 212/1739/22, від 15 січня 2020 року в справі № 554/325/16-ц, від 13 листопада 2019 року в справі № 2610/12441/2012 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга аргументована тим, що апеляційний суд дійшов помилкових висновків при вирішенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів.
Норми ЦПК не передбачають права суду апеляційної інстанції постановляти ухвалу про задоволення такої заяви чи відмову у її задоволенні. Суд апеляційної інстанції вийшов за межі своєї компетенції, скасувавши рішення суду першої інстанції та відмовивши в заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Між тим, місцевий суд ухвалив правильне й справедливе рішення.
Доводи інших учасників справи
Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у даній справі.
Витребувано з Здолбунівського районного суду Рівненської області цивільну справу № 562/304/22 за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів.
Зупинено дію постанови Рівненського апеляційного суду від 22 грудня                  2022 року до закінчення касаційного провадження.
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року справу № 562/304/22 призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2023 року зупинено касаційне провадження у справі № 562/304/22 до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку справи № 154/3029/14-ц (провадження № 14-43цс22).
Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2023 року касаційне провадження у справі № 562/304/22 поновлено.
Обставини справи
Суди встановили, що з 18 листопада 1995 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільних дітей ОСОБА_3 ,                       ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
08 лютого 2022 року Здолбунівський районний суд Рівненської області видав наказ, згідно з яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 лютого 2022 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.  
Межі та підстави касаційного перегляду 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України). 
Підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 28 жовтня 2020 року в справі № 552/1290/20, від 07 грудня                    2022 року в справі № 212/1739/22, від 15 січня 2020 року в справі                              № 554/325/16-ц, від 13 листопада 2019 року в справі № 2610/12441/2012 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).  
Відповідно до статті 400 ЦПК України, якою визначено межі розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлено, що, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції діє в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Касаційна скарга  підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Позиція Верховного Суду 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. 
Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.
Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.
Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.
Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.
Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня                2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).
Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).
Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.
Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
ОСОБА_1 мотивувала вимоги про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами тим, що на час його видачі стягувач                           ОСОБА_2 ввів суд в оману щодо перебування дітей на його утриманні, при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу не повідомив обставини,  які впливають на його право на одержання від неї аліментів на утримання дітей, зокрема те, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.  Вказувала, що всі проживають за однією адресою, стягувач не бере участі в утриманні дітей. 
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву боржника ОСОБА_1 про скасування за нововиявленими обставинами судового наказу від 08 лютого 2022 року, виходив із недоведеності ОСОБА_2 виникнення у нього безспірного права грошової вимоги, а саме права на стягнення аліментів з ОСОБА_1 , з огляду на відсутність будь-яких доказів постійного проживання дітей саме з ОСОБА_2 , перебування дітей на його самостійному утриманні, та дійшов висновку, що спір між батьками щодо права на отримання аліментів та їх розмір підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження.
Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу № 562/304/22, виданого 08 лютого 2022 року Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, виходив із того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими в розумінні статті 423 ЦПК України.
Верховний Суд не погоджується з висновком апеляційного суду з огляду на таке.
Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.
При цьому, ЦПК України не передбачено можливість оскарження такого судового наказу в апеляційному порядку.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, серед іншого, ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Так, при розгляді вказаної справи, з метою належного виконання судом покладеного на нього цивільним процесуальним законодавством обов`язку щодо здійснення захисту порушеного права заявника, необхідним є врахування конкретних обставин цієї справи щодо порушення судом норм процесуального права при видачі судового наказу та неможливості його оскарження в апеляційному порядку.
Встановивши, що надані ОСОБА_1 докази не свідчать про виникнення у ОСОБА_2 безспірного права грошової вимоги на час видачі судового наказу, а саме права на стягнення аліментів з ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування судового наказу                     № 562/304/22, виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області 08 лютого 2022 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей та відмовив у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_2 .
Апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, вказавши, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими, помилково скасував правильне по суті судове рішення місцевого суду.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, яке відповідає закону, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції відповідно до статті 413 ЦПК України. 
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що постанова апеляційного суду ухвалена без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу задовольнити, постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Керуючись статтями 400, 409, 413,, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоовльнити.
Постанову Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року скасувати.
Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 березня 2022 року залишити в силі.
З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції постанова Рівненського апеляційного суду від 22 грудня 2022 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов