ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 квітня 2023 року           справа №200/7617/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Блохіна А.А., секретар судового засідання Антіпов М.О., за участі представника позивача Корнієнка А.Г., представника відповідача Єгорова А.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року (повне судове рішення складено 07 жовтня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/7617/21 (суддя в І інстанції Ушенко С.В.) за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

                                                          УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» (далі - АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», платник податків) звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.12.2020 № 00002155009. 
В обґрунтування позову посилався на те, що відповідачем за результатами камеральної перевірки уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість від 05.11.2020 № 9288281722, поданого АТ «ДТЕК Донецькі електромережі», прийняте спірне податкове повідомлення-рішення, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1 746 758,20 грн. Вважав, що жодного заниження податкових зобов`язань минулих податкових періодів, як кваліфікуюча ознака для сплати штрафу у розмірі 3%, з боку платника податків не вбачається. В той же час, зауважив, що відповідно до пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції Закону № 591-ІХ від 13.05.2020) за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (СОVID-19), штрафні санкції не застосовуються. Крім того, на думку позивача, відповідальність, передбачена п.120.2 ст.120 Податкового Кодексу України, не є відповідальністю за порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, адже відповідальність за порушення декларування та сплати ПДВ передбачена іншими нормами Податкового Кодексу України, а саме ст. ст. 120.1 та 126.
З огляду на вищевикладене, просив суд позовні вимоги задовольнити. 

Ухвалою місцевого суду від 07.10.2021 замінено первинного відповідача по справі його правонаступником – Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам об`єктивної дійсності та зумовлює неправильне застосування ст. 50 та ст. 120 ПК України.
Наголошує, що позивач подавав уточнені розрахунки до податкових декларацій вересня 2019 та вересня 2020 років з метою визначити, в якому періоді повинні бути здійснені коригування податкового кредиту на суму 34 935 163,84 грн, і фактично позивач вважав, що в вересні 2019, адже підставою для такого коригування є рішення Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 910/13267/18. Однак, враховуючи фактичну сплату такої суми раніше у 2017 та 2018 роках, у позивача при поданні уточнених розрахунків не було недоплати і він не повинен був сплачувати такі зобов`язання.
Зауважив, що місцевим судом взагалі не досліджено та не надано правову оцінку платіжним дорученням, долученим позивачем до матеріалів справи, дати яких дозволяють встановити відповідність дій позивача положенням ПК України щодо своєчасності сплати ПДВ; не досліджено та не надано правову оцінку обставинам справи, у тому числі рішенням у справі № 910/1065/20 та у справі № 910/13267/18; не досліджено та не надано правову оцінку рішенням суду, які стали підставою для коригування податкового кредиту.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 21.10.2019 позивачем до контролюючого органу подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2019 року, в якій ним, на підставі постанови Верховного Суду від 10.09.2019 по справі № 910/13267/18 за позовом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ДП «Енергоринок» про визнання правочину недійсним, зменшено суму податкового кредиту на 34 935 163,84 грн, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 43 351 529,00 грн.
В подальшому, на виконання рішення Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 по справі № 910/1065/20 за позовом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ДП «Енергоринок» про зобов`язання вчинити певні дії, останнім були сформовані і направлені на адресу позивача розрахунки коригування до податкових накладних, якими зменшені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 34 935 163,84 грн.
У зв`язку з отриманням позивачем зазначених розрахунків, ним 16.10.2020 подано уточнюючий розрахунок до декларації з ПДВ за вересень 2019 року, яким збільшено суму податкового кредиту на 34 935 163,84 грн, що призвело до зменшення податкових зобов`язань з ПДВ за вересень 2019 року до 8 416 346 грн. 
20.10.2020 позивачем подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2020 року, якою зменшено суму податкового кредиту на 34 935 163, 84 грн (р. 3-6 таблиці 2 Коригування податкового кредиту Додатка 1 до Декларації з ПДВ за вересень 2020 року).
Після цього, позивачем, як платником податку, у зв`язку із самостійним виявленням помилки у раніше поданій ним декларації з ПДВ, а саме факту заниження податкового зобов`язання з ПДВ за вересень 2019 року, 05.11.2020 за № 9288281722 подано до контролюючого органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за вересень 2019 року, яким зменшено суму податкового кредиту на 34 935 163, 84 грн, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ до 43 351 529 грн.
Офісом великих платників податків ДПС на підставі пп.191.1.1 п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України, у порядку, передбаченому пп.75.1.1 п.75.1 ст.75, п.76.3 ст.76 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість від 05.11.2020 № 9288281722 за вересень 2019 року, поданого АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». 
За результатами перевірки складено акт № 290/28-10-50-09/00131268 від 11.11.2020, яким встановлено порушення АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вимог абз.4 п. 50.1 ст.50 Податкового кодексу України (а.с.8-10).
Як вбачається з акту перевірки, відповідач вважає, що позивачем при самостійному виявленні факту заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, не нараховано та не сплачено суму штрафу (3%) у зв`язку з виправленням помилки в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість від 05.11.2020 № 9288281722 за вересень 2019 року.
На підставі вказаного акту перевірки Офісом великих платників податків ДПС прийняте податкове повідомлення-рішення № 00002155009 від 09 грудня 2020 року про застосування до позивача штрафу на суму 1 746 758,20 грн у відповідності до п.120.2 ст.120 ПК України (а.с.12).
Предметом розгляду цієї адміністративної справі є правомірність прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд зауважив, що підставою для подання позивачем до податкового органу уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість за вересень 2019 року від 05.11.2020 за № 9288281722 стало самостійне виявлення факту заниження податкового зобов`язання з ПДВ за вересень 2019 року. При цьому позивачем не були виконані вимоги абз.4 п. 50.1 ст. 50 ПК України щодо сплати суми недоплати та штрафу у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку, що є підставою для застосування до нього відповідальності у вигляді штрафу у розмірі п`яти відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати) згідно п. 120.2 ст. 120 ПК України.
Також суд зазначив, що з змісту наданих позивачем уточнюючих розрахунків та платіжних доручень не вбачається дотримання позивачем вимог абз.4 п. 50.1 ст. 50 ПК України щодо сплати суми недоплати та штрафу у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку.

Проте, з такими висновками місцевого суду не може погодитись судова колегія апеляційного суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Відповідно до ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно абз.2 п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання. Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.
Відповідно до п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Згідно п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.
У разі, якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
За змістом п. 44.7 ст. 44 ПК України протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки, платник податків має право подати контролюючому органу, що проводив перевірку, заперечення та/або додаткові документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.
Системний аналіз норм, які визначають порядок проведення камеральної перевірки та які діяли на час проведення перевірки податковим органом в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що мета камеральної перевірки - виявити в поданій звітності, інших даних систем електронного адміністрування, єдиних реєстрів, арифметичні та/або методологічні помилки, або інші відомості, які призвели до заниження або завищення податкового зобов`язання або посвідчують інші реєстраційні порушення, які доводять склад податкового правопорушення.
Камеральна перевірка проводиться на систематичній основі, тобто перевіряються всі без винятку податкові декларації та уточнюючі розрахунки, подані платником, якого перевіряють.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11 квітня 2020 року по справі № 826/2139/18.
Судами встановлено, що актом камеральної перевірки № 290/28-10-50-09/00131268 від 11.11.2020 встановлено порушення АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» вимог абз.4 п.50.1 ст.50 ПК України, а саме: платником при самостійному виявленні факту заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, не нараховано та не сплачено суму штрафу у зв`язку з виправленням помилки в уточнюючому розрахунку з податку на додану вартість від 05.11.2020 № 9288281722 за вересень 2019 року, за що п. 120.2 ст. 120 розділу II Податкового Кодексу України передбачена відповідальність.
Пунктом 46.1 статті 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.
Податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків (пункт 49.1 статті 49 Податкового кодексу України).
Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 203.1 ст. 203 ПК України, що входить до розділу V- Податок на додану вартість, податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.
Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації (п. 203.2 ст. 203 ПК України).
Порядок внесення змін до податкової звітності регулюється статтею 50 Податкового кодексу України.
Так, абзацом 1 пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України установлено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинною на час подання уточнюючого розрахунку.
Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов`язання минулих податкових періодів, зобов`язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: 
а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; 
б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов`язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п`яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов`язання з цього податку (абз.3, 4, 5 п. 50.1 ст. 50 ПК України).
Платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом (пункт 50.2. ст. 50 ПК України).
Отже, чинним законодавством передбачена можливість виправлення платником податку помилки у вже поданій ним декларації.
Відповідно до пункту 120.2 ст. 120 ПК України невиконання платником податків вимог, передбачених абзацами третім – п`ятим пункту 50.1 статті 50 цього Кодексу, щодо умов самостійного внесення змін до податкової звітності - тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 відсотків від суми самостійно нарахованого заниження податкового зобов`язання (недоплати).
При самостійному донарахуванні суми податкових зобов`язань інші штрафи, передбачені цією главою Кодексу, не застосовуються.
Таким чином, юридичним фактом, який зумовлює застосування до платника податків штрафу, передбаченого пунктом 120.2 статті 120 ПК України, відповідно до спірних правовідносин, є виправлення таким платником податків у раніше поданій ним звітності суми заниженого податкового зобов`язання, яка не була сплачена у встановлені цим Кодексом строки, без самостійної сплати грошового зобов`язання та штрафу, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 ПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що штраф в розмірі 3% застосовується у разі настання наступних умов: 
по-перше, наявність  помилки, зробленої платником податку  у податковій декларації у минулих періодах;
по-друге, самостійне її виправлення у наступних податкових періодах шляхом надання уточнюючого розрахунку.
Як було зазначено раніше, 21.10.2019 позивачем подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2019 року, в якій ним, на підставі постанови Верховного Суду від 10.09.2019 по справі № 910/13267/18 за позовом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ДП «Енергоринок» про визнання правочину недійсним, зменшено суму податкового кредиту на 34 935 163,84 грн, у зв`язку з чим збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 43 351 529,00 грн.
В подальшому, на виконання рішення Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 по справі № 910/1065/20 за позовом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ДП «Енергоринок» про зобов`язання вчинити певні дії, останнім були сформовані і направлені на адресу позивача розрахунки коригування до податкових накладних, якими зменшені податкові зобов`язання з ПДВ на суму 34 935 163,84 грн.
Так, за висновками акту камеральної перевірки АТ «ДТЕК» подано уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість від 05.11.2020, яким збільшено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (ряд.18), яке сплачується до державного бюджету на 34 935 167,00 грн. та не нараховано (рд.18.1) суму штрафу в розмірі 3%, зв`язку з самостійним виправленням помилок. 
З матеріалів справи встановлено, що позивачем сплачено зобов`язання на загальну суму 209 714 665, 80 грн; самостійно відображено позивачем в декларації за вересень 2019 року зменшення податкового кредиту на суму 34 935 163,84 грн; самостійно відображено в декларації за вересень 2020 року зменшення податкового кредиту на суму 34 935 163,84 грн; подано уточнюючий розрахунок до Декларації з ПДВ за вересень 2019 року, яким позивач сторнував (відмінив) зменшення свого податкового кредиту на суму 34 935 163,84 грн; подано 05.11.2020 уточнюючий розрахунок до Декларації з ПДВ за вересень 2019 року та повторно відображено зменшення податкового кредиту в розмірі 34 935 163,84 грн.
Наведене свідчить, що позивач подавав уточнені розрахунки до податкових декларацій вересня 2019 та вересня 2020 років з метою визначити, в якому періоді повинні бути здійснені коригування податкового кредиту на суму 34 935 163,84 грн, і фактично позивач вважав, що в вересні 2019, адже підставою для такого коригування є рішення Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 910/13267/18. Однак, враховуючи фактичну сплату такої суми раніше у 2017 та 2018 роках, у позивача при поданні уточнених розрахунків не було недоплати і він не повинен був сплачувати такі зобов`язання.
Докази, які б підтверджували помилковість первинних розрахунків з податку на додану вартість, які надавались позивачем в 2019 році, відповідачем не надано. 
Відповідачем не доведено, що уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість вересень 2019 року був розрахований та наданий  у зв`язку з помилкою, зробленою платником податку у податковій декларації у минулих періодах. 
Позивачем подано 05.11.2020 уточнюючий розрахунок до Декларації з ПДВ за вересень 2019 року (який був предметом спірної камеральної перевірки) та повторно відобразив зменшення податкового кредиту в розмірі 34 935 163,84 грн, внаслідок обставин, які викликані на виконання постанови Верховного Суду від 10.09.2019 по справі № 910/13267/18 за позовом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ДП «Енергоринок» про визнання правочину недійсним та рішення Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2020 по справі № 910/1065/20 за позовом АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» до ДП «Енергоринок» про зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що позивач, надаючи  уточнюючий розрахунок з податку на додану вартість за вересень 2019 року не самостійно виправляв допущену ним особисто помилку, а приводив у відповідність дані своєї податкової звітності, які змінились, тому відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій на підставі п. 50.1 ст. 50 та п. 120.2 ст. 120 ПК України.
Аналіз положень пункту 50.1 статті 50, пункту 120.2 статті 120 ПК України вказує на те, що ключовим аспектом для застосування штрафних санкцій є обставини заниження платником податкових зобов`язань.
У цих правовідносинах факт недоплати позивачем податкового зобов`язання відсутній, тому, самостійно приведення у відповідність даних податкової звітності, не є недоплатою податкового зобов`язання з податку на додану вартість, що свідчить про помилковість висновків податкового органу, викладених в акті перевірки.
Підсумовуючи вказане, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог та правомірності винесення спірного податкового повідомлення-рішення з застосуванням п.50.1 ст.50 та п.120.1 ст.120 ПК України.
Щодо посилань позивача на звільнення від відповідальності за порушення абз.4 п.50.1 ст.50 ПК України на підставі п.52-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, апеляційний суд зазначає, що таке звільнення не поширюється на випадки порушення платниками податків, зокрема, нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, чому відповідають спірні правовідносини, у зв`язку з чим такі доводи є необґрунтованими.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду – скасуванню.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).
За результатом апеляційного перегляду позовні вимоги задоволені.
Тому підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до платіжного доручення від 24.06.2021 № 2085535 та апеляційної скарги відповідно до платіжного доручення від 04.11.2021 № 2270505 у загальному розмірі 56 750 грн (22700+34050).
Керуючись статтями 139, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» – задовольнити повністю.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі № 200/7617/21 – скасувати.
Прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі Електромережі» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 09.12.2020 № 00002155009.
Стягнути на користь Акціонерного товариство «ДТЕК Донецькі Електромережі» (ЄДРПОУ 00131268, 84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Комерційна, буд. 8) за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (ЄДРПОУ 43968079; 49600, місто Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 57) судовий збір в сумі 56 750 (п`ятдесяти шести тисяч сімсот п`ятдесяти) гривень.
Повне судове рішення – 20 квітня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                        І. Д. Компанієць