Справа № 461/4240/22                         Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 22-ц/811/58/23                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі: 
головуючого судді: Шандри М.М.
суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.
розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2022 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИЛА:
Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» майнову шкоду у розмірі 7 489,34 гривень (сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень 34 коп).
В обгрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 13 серпня 2019 року о 13 год. 00 хв. на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів керував автомобілем «DAF XF105.460» номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом «KRONE SOP 27» номерний знак « НОМЕР_2 », був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу в результаті чого здійснив наїзд на світлофорний об`єкт з дорожніми знаками 3.34 та 5.35.2. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль зазнав механічних пошкоджень, світлофорний об`єкт, який перебуває у власності Львівського комунального підприємства «Львівавтодор», отримав технічні пошкодження, а саме: зігнуто (деформовано) світлофорну стійку, дорожні знаки, пошкоджено пішохідний світлофор та кабельно-провідникову продукцію. 
Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 16.09.2019 по справі № 572/2686/19 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.) в дохід держави. Вказана постанова набрала законної сили 26.09.2019 р. Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 1400 від 05.04.2012 р. «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова світлофорних об`єктів» (Додаток 2) та згідно Акту приймання на баланс від 30.11.2012р. світлофорний об`єкт на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І. Франка в місті Львів (Додаток 3) був переданий на баланс ЛКП «Львівавтодор» як внесок до статутного капіталу для обслуговування та утримання у належному стані світлофорного об`єкта. Внаслідок вчинення ДТП та завданої майнової шкоди ОСОБА_1 майну ЛКП «Львівавтодор», останній поніс витрати на відновлення роботи світлофорного об`єкту, розмір яких становить 7 489,34 гривень. На момент вчинення ДТП, цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «DAF XF105.460» номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом «KRONE SOP 27» номерний знак « НОМЕР_2 » застраховано, що підтверджується страховими полісами № А03454176, № А03454177 Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія».
З метою отримання страхового відшкодування ЛКП «Львівавтодор» звернулося до страховика - ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування в розмірі 7489,37 грн. ЛКП «Львівавтодор» 13.07.2022 повторно звернулося до ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування в розмірі 7 489,34 грн. Оскільки відшкодування не було здійснено, просило стягнути з відповідачів вищенаведену суму грошових коштів.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2022 року позов задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» на користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» майнову шкоду у розмірі 7 489,34 гривень (сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять гривень 34 коп).
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 240,5 гривень.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» на користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» суму сплаченого судового збору в розмірі 1 240,5 гривень.
Рішення суду оскаржило Приватне акціонерне товариство «Українська пожежна-страхова компанія»
В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Звертає увагу на те, що невиконання позивачем покладеного законодавством обов`язку, щодо збереження світлофорного об`єкту з дорожніми знаками 3.34 та 5.35.2, у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, призвело до унеможливлення встановити страховиком причини та обставини настання ДТП, а також розмір заподіяної шкоди та являється підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. На підставі ст. 33,37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 03.09.2020 ПрАТ «УПСК» листом № 4820/18 правомірно прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування.
Зазначає, що судом першої інстанції задоволено позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення матеріальної шкоди, однак ні ЦК України, ні Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» солідарна відповідальність особи, яка завдала шкоди внаслідок ДТП, та страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не передбачена. Правовідносини, що виникли між ПрАТ «УПСК» та позивачем за своєю правовою природою не є деліктними, а випливають із Полісу № АО/3454176 та є договірним зобов`язанням (страхове відшкодування) - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов Договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована, як страховий випадок. Отже, відповідно до наведених вище вимог закону, відповідачі не несуть перед позивачем солідарного обов`язку за шкоду, завдану внаслідок ДТП.
Вважає, що оскаржуване рішення суду не містить мотивованої оцінки аргументів, наведених ПрАТ «УПСК» щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову до ПрАТ «УПСК» відмовити.
Від ЛКП «Львівавтодор» поступив відзив, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи,тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з”ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 13 серпня 2019 року о 13 год 00 хв на перехресті вулиці Стрийська та вулиці І.Франка в місті Львів керував автомобілем «DAF XF105.460» номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом «KRONE SOP 27» номерний знак « НОМЕР_2 », вчинив ДТП в результаті чого здійснив наїзд на світлофорний об`єкт з дорожніми знаками 3.34 та 5.35.2. 
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди світлофорний об`єкт, який перебуває у власності Львівського комунального підприємства «Львівавтодор», отримав технічні пошкодження, а саме: зігнуто (деформовано) світлофорну стійку, дорожні знаки, пошкоджено пішохідний світлофор та кабельно-провідникову продукцію. 
Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 16.09.2019 у справі № 572/2686/19 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцять) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 грн. (триста сорок гривень 00 коп.) в дохід держави.
Зазначена постанова набрала законної сили 26.09.2019.
З вказаної постанови вбачається, що у судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнав, щиро покаявся.
Вартість завданої майнової шкоди ОСОБА_1 майну ЛКП «Львівавтодор», становить 7 489,34 гривень, що підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за жовтень 2019, актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2019, видатковою накладною № 2653 від 12.06.2019 та видатковою накладною № 6869 від 27.06.2019.
Встановлено, що на момент вчинення ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «DAF XF105.460» номерний знак « НОМЕР_1 » з причепом «KRONE SOP 27» номерний знак « НОМЕР_2 » застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежна-страхова компанія».
Листом від 12.09.2022 № 8680/18 ПрАТ «Українська пожежна-страхова компанія» відмовила ЛКП «Львівавтодор» у виплаті страхового відшкодування з підстав, визначених п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на невиконання ЛКП «Львівавтодор», своїх обов`язків, визначених п.33.3 ст. 33 Закону щодо збереження пошкодженого майна у такому стані, у якому воно знаходилось після ДТП, що не дало можливості страховику самостійно визначити обсяг пошкоджень та визначити розмір шкоди, завданої ДТП, та визначити розмір страхового відшкодування.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Так, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
Відносини у цій сфері регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).
Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).
У пункті 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, а обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
При цьому, у відповідності до абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування майнової шкоди завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Як було встановлено судом, ОСОБА_1 не заперечує факту пошкодження світлофорного об`єкту, а розмір невідшкодованої майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 ЛКП «Львівавтодор» становить 7489,34 грн, тобто, обсяг заподіяної майнової шкоди знаходиться в межах ліміту страхового відшкодування, що не заперечує апелянт.
Крім цього, ОСОБА_1 не оспорює розміру майнової шкоди (розміру страхового відшкодування) на предмет їх законності й обґрунтованості. Тобто, між сторонами відсутній спір стосовно розміру страхового відшкодування.
З листа ПрАТ «Української пожежно-страхової компанії» вбачається, що відмовляючи ЛКП «Львівавтодор» у виплаті страхового відшкодування страховик посилався на п. 37.1.3 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до підпункту 37.1.3. пункту 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19) зроблено висновок, що у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.
Судом встановлено, що факт настання страхового випадку сторонами не спростовується і підтверджується копією постанови Сарненського районного суду Рівненської області від 16.09.2019 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. 
ЛКП «Львівавтодор» 03.07.2020 подавало на адресу ПрАТ «Української пожежно-страхової компанії» заяву на виплату страхового відшкодування та пояснення, в яких повідомило про настання ДТП, про відновлення товариством пошкодженого з вини ОСОБА_1 майна товариства, розмір завданої шкоди та надало необхідні документи.
Отже, за вищевказаних обставин, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», не зважаючи на те, що ЛКП «Львівавтодор» не зберегло пошкоджене майно у такому стані, у якому воно знаходилось після ДТП, не було позбавлено можливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.
Ураховуючи викладене, з огляду на обставини справи та приписи ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «Української пожежно-страхової компанії», відсутні правові підстави для відмови ЛКП «Львівавтодор» у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення майнової шкоди з ПрАТ «УПСК».
Позивач у позовній заяві просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ПрАТ «Української пожежно-страхової компанії», на свою користь суму завданої матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 7489,34 грн, однак, законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП майну потерпілого, про що також зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №308/3162/15-ц.
Зважаючи на те, що страхова компанія не надала доказів того, що сума відшкодування перевищує страховий ліміт, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежна-страхова компанія», а відтак майнова шкода підлягає стягненню лише з ПрАТ «Української пожежно-страхової компанії».
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Ураховуючи наведене апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду в частині солідарного стягнення майнової шкоди з ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежна-страхова компанія» задоволити частково.
Рішення Галицького районного суду м. Львова від 14 листопада 2022 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення солідарно з відповідача ОСОБА_1 в користь Львівського комунального підприємства «Львівавтодор» майнової шкоди та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині відмовити.
Рішення суду скасувати в частині стягнення судового збору з ОСОБА_1 .
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено: 26.05.2023
Головуючий                                                        
Судді