ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року	Львів	Справа № 260/1846/22 пров. № А/857/17918/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:                                        Запотічного І.І.,
суддів:                                                             Глушка І.В., Довгої О.І. 
при секретарі судового засідання:            Василюк В.Б.,
                                  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року (суддя Луцович М.М., ухвалене в м. Ужгороді о 12:19, повний текст складено 18.11.2022) у справі № 260/1846/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу,-

                                                           ВСТАНОВИВ:

25.05.2022 позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_4, Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправними та скасування рішення та наказу.
Позов обґрунтовує тим, що 16.03.2022 року позивача рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4, вчиненим у формі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 березня 2022 року було призвано на дійсну військову службу у зв`язку з мобілізацією за Іменним списком ІНФОРМАЦІЯ_4 №4693 від 16.03.2022 року. Вказує, що фактично у військовій частині НОМЕР_1 він перебуває із 06.03.2022 року, що підтверджується повідомленням за №187 від 22.03.2022 року. Позивач у 2021 році вступив до Державного вищого навчального закладу "Національний лісотехнічний університет" IV рівня акредитації і на цей час навчається на першому курсі денної форми навчання в Навчально-науковому інституті лісового-садово-паркового господарства. Позивач зазначає, що він не є ані резервістом, ані військовозобов`язаним, оскільки відовідно до ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу» він вважається призовником. Всупереч вищенаведеному позивача було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . Ознайомившись із своєю особовою справою, позивач виявив наступне: у особовій справі, яка знаходиться в ІНФОРМАЦІЯ_4 та ТГ наявні заява про призов за власним бажанням від 13.03.2022 року та заява про видачу військового квитка від 13.03.2022 року, які написані від його імені, однак позивач наголошує, відповідні заяви не писав та такі не підписував. З цього приводу він звернувся з відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5, Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Західного регіону, Ужгородського районного управління поліції в Закарпатській області. Листом від 04.05.2022 року №814/4ср/1322 ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача повідомлено, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснені незаконні дії щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів з метою призову його на військову службу не зважаючи на статус здобувача освіти, а Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у військовій сфері Західного регіону України було порушено кримінальне провадження №42022071210000069 від 03.05.2022 року, яке внесено в ЄРДР. З огляду на викладене позивач наголошує на протиправності дій відповідачів щодо призову його на військову службу за мобілізацією.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.03.2022 року №76 в частині призову на дійсну військову службу в Збройні Сили України по мобілізації під час воєнного стану - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано протиправним та скасовано п. 1.25 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.03.2022 року №20 в частині що стосується ОСОБА_1 .
Не погоджуючись з даним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених у ній підстав, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального  права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що 28 лютого 2022 року позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно (без виклику) прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 із проханням призначити його для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Як вбачається зі змісту поданої позивачем заяви від 28.02.2022 р., останній був ознайомлений із порядком проходження військової служби, скарг на стан здоров`я не мав, дав згоду на обробку персональних даних, проведення спеціальної перевірки. З огляду на те, що позивач є призовником і навчається на денній формі навчання йому було відмовлено в призові за мобілізацією. Надалі, 13.03.2022 року позивач в черговий раз прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 та подав заяву, за змістом якої позивач, посилаючись на Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, Конституцію України, обґрунтовуючи, що захист Вітчизни - справа всього українського народу, просив направити його для проходження військової служби в військову частину НОМЕР_1 . Крім того, 13.03.2022 року позивачем було подано заяву відповідачеві про видачу військового квитка, у зв`язку з призовом по мобілізації згідно з Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року. Апелянт наголошує, що вищезазначені заяви від 28.02.2022р. та від 13.03.2022р. були написані та підписані особисто позивачем. Також, апелянт вказує, що на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №42022071210000069 від 03.05.2022 року за ознаками складу кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 366 КК України та жодних повідомлень про підозру у вчиненні кримінального правопорушення не оголошено жодним посадовим особам відповідача.
02.05.2023 відповідач (Військова частина НОМЕР_1 ) звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без участі представника.
Позивач та його представник в судовому засіданні заперечують доводи апеляційної скарги. Вважають, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до  висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом встановлені наступні обставини.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 "Про мобілізацію" оголошено про проведення загальної мобілізації.
Так, позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 , рішенням ІНФОРМАЦІЯ_4, вчиненим у формі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16 березня 2022 року було призвано на дійсну військову службу у зв`язку з мобілізацією за Іменним списком ІНФОРМАЦІЯ_1 №4693 від 16.03.2022 року.
Відповідно до п. 1.25 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.03.2022 року №20 позивач - ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу та усіх видів забезпечення військової частини НОМЕР_1 та вважається таким, що з 16.03.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.
Позивач не погоджуючись з винесеними наказами, звернувся до суду першої інстанції з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не довели ті обставини, на яких ґрунтуються їхні заперечення проти позову.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з п.8 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМ України від 23.02.2022р. № 154 завдання щодо виконання завдання з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, призову громадян на військову службу покладені на РТЦК та СП.
Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.
Згідно з ч. 8 ст.39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами 4-11 першої та ч. 2 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Так, статтю 23 Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» було доповнено новою частиною згідно із Законом № 2122-IX від 15.03.2022, а саме: після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: "Особи з інвалідністю, а також особи, зазначені в абзацах четвертому - дванадцятому частини першої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою і тільки за місцем проживання". У зв`язку з цим частини другу - четверту вважати відповідно частинами третьою - п`ятою.
Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (з урахуванням Закону № 2122-IX від 15.03.2022) призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.
Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (з урахуванням Закону № 2122-IX від 15.03.2022) особи, зазначені в абзацах четвертому - дев`ятому частини третьої цієї статті, у зазначений період можуть бути призвані на військову службу за їхньою згодою.
Аналізуючи норми вказані вище, суд апеляційної інстанції зазначає, що призову на військову службу під час мобілізації не підлягають здобувачі вищої освіти, які навчаються за денною формою здобуття освіти (абз. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (з урахуванням Закону № 2122-IX від 15.03.2022). Крім того, такі особи не можуть бути мобілізовані навіть за їх згодою (ч. 4 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (з урахуванням Закону № 2122-IX від 15.03.2022).
Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 16 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" для проведення призову громадян України на строкову військову службу в районах (містах) утворюються призовні комісії у такому складі: голова комісії - заступник голови районної державної адміністрації (виконавчого органу міської ради); члени комісії: районний (міський) військовий комісар; заступник керівника районного (міського) органу управління освітою; заступник начальника районного (міського) органу Національної поліції; лікар, який організовує роботу медичного персоналу щодо медичного огляду призовників; психолог відповідного державного (комунального) закладу, розташованого на території району (міста); представники Збройних Сил України та інших військових формувань, громадських організацій, підприємств, установ і організацій за попереднім узгодженням з головою комісії, секретар комісії. На районні (міські) призовні комісії покладається: організація медичного огляду призовників та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Силах України чи іншому військовому формуванні; надання призовникам відстрочки від призову на строкову військ зву службу на підставах, передбачених статтею 17 цього Закону; звільнення призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених статтею 18 цього Закону, взяття їх на облік військовозобов`язаних або виключення з військового обліку; направлення призовників, які виявили бажання вступити до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, для проходження випробувань та складання вступних іспитів або прийняття рішення про відмову в такому направленні; направлення до лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання (перебування) громадян, яких визнано тимчасово непридатними до військової служби; організація роботи з вивчення особистостей призовників, їх морально-ділових якостей та сімейного стану; направлення до відповідних правоохоронних органів матеріалів на призовників, які ухиляються від призову на строкову військову службу; внесення на розгляд призовної комісії вищого рівня клопотань щодо надання громадянам України відстрочок від призову на строкову військову служб) у випадках, не передбачених цим Законом.
Оглядаючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу на довідки №2/1 від 13.09.2021 року та №2/1/1 від 11.04.2022 року, з яких вбачається, що позивач у 2021 році вступив до Державного вищого навчального закладу "Національний лісотехнічний університет" IV рівня акредитації і на цей час навчається на першому курсі денної форми навчання в Навчально-науковому інституті лісового-садово-паркового господарства. Термін закінчення навчання - 30.06.2024 року. Крім того, в матеріалах справи міститься копія студентського квитка серія НОМЕР_2 , який видано 01.09.2021 року зі строком дії до 30 червня 2024 року. Вказаний навчальний заклад, де навчається позивач, включено до Переліку закладів вищої та фахової передвищої освіти, що розміщено на офіційному вебсайті Міністерства освіти і науки України. Крім того, апеляційний суд наголошує, що довідку №2/1 від 13.09.2021 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було узято до виконання та долучено до особової справи призовника ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною відміткою на зазначеній довідці. Разом з тим, згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" позивач вважається призовником, тобто особою, приписаною до призовної дільниці. При цьому, як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується матеріалами справи, позивач має відстрочку від призову у зв`язку із навчанням за денною формою здобуття освіти у вищому навчальному закладі. Проте, всупереч вищенаведеному позивача було призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , після чого згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №20 від 16.03.2022 року (по особовому складу), солдата ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу на посаду стрільця 3-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_3, що підтверджується витягом із Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.03.2022 року за №20.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" мобілізаційна підготовка та мобілізація здійснюються на основі принципу додержання прав громадян.
Окрім того, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що позивач самостійно і за власним волевиявленням, шляхом подачі відповідних заяв, просив призвати його по мобілізації для проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 та видати йому військовий квиток, з огляду на наступне.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, в особовій справі позивача містяться заяви про призов за власним бажанням від 13.03.2022 року та про видачу військового квитка від 13.03.2022 року, які він (як вказує позивач) не писав та які є підробленими, у зв`язку з чим звертався з відповідною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5, Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій сфері Західного регіону, Ужгородського районного управління поліції в Закарпатській області. Зокрема, листом від 04.05.2022 року №814/4/ср/1322 ІНФОРМАЦІЯ_5, за результатом розгляду звернення позивача щодо неправомірності дій ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив позивача, що в ході розгляду звернення було встановлено, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснені незаконні дії щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів з метою призову ОСОБА_1 на військову службу не зважаючи на статус здобувача освіти та в діях посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 та ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України. Зважаючи на вищенаведене ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено повідомлення (вих. 814/1/1287 від 30.04.2022 року) до Закарпатської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону України про виявлені ознаки кримінального правопорушення в діях співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 . Разом з тим, розглянувши повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_5 (вих. 814/1/1287 від 30.04.2022 року) Закарпатська спеціалізована прокуратура у військовій сфері Західного регіону України порушила кримінальне провадження №42022071210000069 від 03.05.2022 року та внесла його в ЄРДР.
Колегія суддів звертає увагу, що на даний час відкрито кримінальне провадження щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів з метою призову позивача на військову службу не зважаючи на його статус здобувача вищої освіти, а відтак апеляційний суд не може вважати беззаперечними та належними доказами посилання апелянта, як суб`єкта владних повноважень на заяви щодо добровільної згоди позивача на призов на військову службу незважаючи на його статус здобувача вищої освіти. Отже, апелянт не надав достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтується його апеляційна скарга, і не довів правомірності прийнятого ним наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 від 16.03.2022 року №76 в частині призову на дійсну військову службу в Збройні Сили України по мобілізації під час воєнного стану - ОСОБА_1 .
Щодо п. 1.25 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 16.03.2022 року №20 щодо ОСОБА_1 , апеляційний зазначає, що такий є похідним від наказу від 16.03.2022 року №76, а тому, як вірно зазначив суд першої інстанції, є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що стосується позивача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, зробивши системний аналіз положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.
Згідно з  ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстави для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України суд ,-

                                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_4 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року  у справі № 260/1846/22 без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 17.05.2023