ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року	Львів	Справа № 466/8121/22 пров. № А/857/4085/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Довгої О.І., 
при секретарі судового засідання:                              Василюк В.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2023 року (суддя Едер П.Т., ухвалену в м. Львові) у справі № 466/8121/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції  у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-
                                                            ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАР № 5846245 від 03 вересня 2022 року про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2022 року позов задоволено.
15.02.2023 на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява адвоката Репецького Віталія Васильовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по вищевказаній адміністративній справі. 
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2023 року в задоволенні заяви адвоката Репецького Віталія Васильовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАР №5846245 від 03 вересня 2022 року про накладення адміністративного стягнення - відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, його оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити додаткове рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового рішення від 15.02.2023 задовольнити в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що чинним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити співмірність їх розміру. Натомість вважає, що саме на сторону яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладається обов`язок доведення не співмірності витрат з наданням відповідних доказів, що відповідачем не здійснено. Зауважує, що відповідач не заявив клопотання про необґрунтованість та не співмірність заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, жодних обґрунтувань; щодо не співмірності заявлених витрат на правничу допомогу не висловлювали та клопотання у порядку ст. 134 КАС України щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката з доказами необгрунтованості понесених позивачем витрат не надавали, тому вважає, не підлягають застосуванню, наслідки передбачені положенням ч. 6 ст. 134 КАС України.
Представник позивача у клопотанні, яке надійшло на електронну адресу суду 08.05.2023 просить розгляд справи проводити без участі апелянта та його представника.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Протокольною ухвалою суду від 11.05.2023р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції прийшов висновку, що до позовної заяви адвокатом долучено лише Договір про надання правової допомоги від 05.09.2022 згідно п. 4.2 вказаного Договору, розмір гонорару адвоката становить 5000,00 грн., котрий підлягає оплаті клієнтом в разі досягнення позитивного результату представництва у справі задоволення судом позовних вимог клієнта. Суд першої інстанції зазначає, що інших належних та допустимих доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу суду не надано, а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів зазначає наступне. 
Частинами 1-3 ст. 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Як передбачено ч. 1, ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.
Як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Як вже було зазначено вище рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 11 листопада 2022 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про скасування постанови серії ЕАР № 5846245 від 03 вересня 2022 року про накладення адміністративного стягнення. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5846245 від 03 вересня 2022 року, винесену рядовим поліції УПП у Львівській області ДПП Москалем Володимиром Романовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді попередження. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 125 КУпАП закрито.
З матеріалів справи встановлено, що до позовної заяви адвокатом долучено лише Договір про надання правової допомоги від 05.09.2022.
Згідно п. 4.2 вказаного Договору, розмір гонорару адвоката становить 5000,00 грн., котрий підлягає оплаті клієнтом в разі досягнення позитивного результату представництва у справі задоволення судом позовних вимог клієнта.
Разом з тим, інших належних та допустимих доказів понесених позивачем витрат на правову допомогу суду не надано.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відтак, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 16 лютого 2023 року у справі №466/8121/22 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	О. І. Довга  	
Повне судове рішення складено 16.05.2023