Постанова 
Іменем України                                       
24 травня 2023 року
м. Київ
справа № 757/53371/20-ц 
провадження № 61-3331св23 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду 
м. Києва у складі судді Вовк С. В. від 21 вересня 2022 року та постановуКиївського апеляційного суду у складі колегії суддів: Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А., від 01 березня 2023 року.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1.                У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до                                        акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми вкладу, відсотків та пені, що у загальному розмірі становить 23 983,69 доларів США. 
2.                На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначала, що 
10 грудня 2012 року між нею та АТ «КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу № SAMDN80000731312635 «Стандарт», за умовами якого нею було внесено на рахунок № НОМЕР_1 вклад у розмірі 
15 000,00 дол. США, з процентною ставкою у розмірі 6,5 % річних та строком до 10 грудня 2013 року включно з пролонгацією.
3.                04 листопада 2020 року вона надіслала до банку заяву про видачу вкладу за указаним договором, однак внесені кошти їй так і не було повернуто.
4.                Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з 
АТ КБ «ПриватБанк» на свою користь 15 000,00 дол. США - суму вкладу, 
7 632,17 дол. США ненарахованих процентів та 1 352,52 дол. США - пені на підставі частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а також зазначити в резолютивній частині рішення про стягнення 6,5 % річних та 3 % пені до моменту повного виконання рішення суду.
Стислий виклад позиції відповідача
5.                АТ КБ «ПриватБанк» заперечувало проти задоволення позову, посилаючись на те, що банк не є належним відповідачем у справі, оскільки борг за депозитним договором № SAMDN80000731312635 від 10 грудня 2012 року, який є предметом спору у цій справі, переведено на підставі договору про переведення боргу б/н від 17 листопада 2014 року (з врахуванням додаткової угоди до договору від 18 листопада 2014 року), укладеного між 
ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон», та електронного додатку 1 (перелік депозитних договорів та договорів банківського обслуговування) до договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року. 
6.                Зазначало, що ТОВ «ФК «Фінілон» є боржником перед ОСОБА_1 . При цьому загальна сума процентів по договору № SAMDN80000731312635 
від 10 грудня 2012 року за період з 11 грудня 2012 року по 08 жовтня 2020 року становить 5 834, 58 дол. США. 
7.                У зв`язку із тим, що позивачка звернулася до банку із заявою про розірвання договору 04 листопада 2020 року, то прострочення виконання не настало за період з 08 жовтня 2017 року по 08 жовтня 2020 року. Крім цього, пеня може нараховуватися лише у національній валюті, навіть, якщо вклад був валютним. Заявляло вимогу про застосування наслідків пропуску строку позовної давності для вимог про стягнення неустойки.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції 
8.                Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з 
АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суму вкладу у розмірі 
15 000,00 дол. США за депозитним договором № SAMDN80000731312635 
від 10 грудня 2012 року; суму процентів, нарахованих за період з 11 грудня 
2012 року до 08 жовтня 2020 року, у розмірі 7 632, 17 дол. США; суму пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за період з 08 жовтня 
2019 року до 08 жовтня 2020 року у розмірі 16 508, 96 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
9.                Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки відповідач на першу вимогу вкладника не повернув кошти та не виплатив позивачці проценти за договором банківського вкладу, то позовні вимоги  ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у межах позовної давності щодо вимог про стягнення суми пені.
Основний зміст та мотиви судового рішення апеляційного суду
10.            Постановою Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року змінено в частині розміру стягнення пені, шляхом її зменшення до 15,51 доларів США, та змінено в частині розподілу судових витрат, шляхом зменшення суми стягнутого в дохід держави судового збору до 6 418,04 грн. В іншій частині рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року залишено без змін. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
11.            Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції правильно встановлено факт укладення між сторонами спору договору банківського вкладу, а також не виконання відповідачем свого обов'язку з повернення вкладу та нарахованих процентів, що є підставою для стягнення на користь позивачки суми вкладу та належних до виплати процентів.
12.            Враховуючи невиплату відповідачем процентів на вимогу вкладника від 04 листопада 2020 року, відповідно до положень частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» на користь позивачки підлягає стягненню пеня на проценти, яка згідно з умовами укладеного договору за період з 12 листопада 2019 року по 08 жовтня 2020 року становить                             15, 51 дол. США. 
13.            Відхиляючи доводи АТ КБ «ПриватБанк» щодо неналежності його, як відповідача у справі, суд апеляційної інстанції зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази, що позивачка надавала згоду на заміну боржника 
ПАТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «ФК «Фінілон», а тому, оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого виступає АТ КБ «ПриватБанк», то згідно зі          статтями 526, 631, 651, 653, 1058, 1075 ЦК України зобов`язання за договором має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк», як юридична особа.
Узагальнені доводи касаційної скарги
14.            09 березня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 березня 2023 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. 
15.            Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції АТ КБ «ПриватБанк» зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц,
у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 вересня 2020 року у справі №916/4693/15 та у постановах Верховного Суду від30 січня 2020 року у справі № 761/30025/16-ц, від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18, від 23 грудня 2021 року у справі № 910/13/21 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
16.            Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не врахували, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем у справі, оскільки відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та 
ТОВ «ФК «Фінілон» договору про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, а також додаткової угоди до нього від 18 листопада 2014 року саме 
ТОВ «ФК «Фінілон» з 17 листопада 2014 року є новим боржником за договором банківського вкладу, укладеним з позивачкою.
17.            Посилається АТ КБ «ПриватБанк» також на те, що закон не регламентує чіткої та однозначної форми згоди кредитора на переведення боргу, а тому надання позивачкою мовчазної згоди, зокрема не висловлення своєї незгоди щодо переведення боргу до нового боржника, свідчать про правомірність дій банку. Вважає, що банком надано належні докази відсутності з листопада           2014 року у нього обов'язку перед позивачкою за договором банківського вкладу.
18.            Також зазначає, що судами попередніх інстанцій неправильно здійснено розрахунок процентів, які підлягають стягненню за договором банківського вкладу, оскільки станом на дату переведення боргу сума невиплачених процентів складала 88,73 дол. США, розмір процентів з 18 листопада                        2014 року по 08 жовтня 2020 року становить 5 745,82 дол. США. Наголошує, що діяльність відокремлених підрозділів філії «Кримське регіональне управління 
ПАТ КБ «ПриватБанк» було припинено 15 травня 2014 року, всі нараховані проценти до цього часу були виплачені вкладникам шляхом їх перерахування на банківську карту, якою позивачка могла безперешкодно користуватися.
19.            Щодо стягнення пені зазначає, що заява позивачки про повернення коштів за договором надійшла до банку та була зареєстрована 06 листопада 2020 року, а тому відсутні підстави для стягнення пені за заявлений ОСОБА_1 період - з 08 жовтня 2017 року по 08 жовтня 2020 року. 
З урахуванням вимоги по розірвання договорів та повернення коштів, договір є розірваним через 2 банківських дні після отримання заяви вкладника, а саме з 09 листопада 2020 року. Посилається на помилковість висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення 3 % річних за кожен день прострочення на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», що не заявлялося позивачкою.
20.            Додатково зауважує про те, що визначення суми простроченого платежу, на яку нараховується пеня, має здійснюватися у гривні за курсом Національного банку України на день прострочення.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
21.            Ухвалою Верховного Суду від 16 березня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 757/53371/20-ц, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
22.            Ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року задоволено клопотання 
АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року та постановиКиївського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, зупинено виконання зазначених судових рішень до закінчення касаційного провадження.
23.            04 травня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
24.            Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2023 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
25.            11 квітня 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат 
Машкіна В. М., через засоби електронного зв'язку подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», у якому, посилаючись на те, що копію касаційної скарги та ухвалу про відкриття касаційного провадження її представник отримала лише 07 квітня 2023 року, просить суд поновити строк для подання відзиву.
26.            Згідно з частиною першою статті 395 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.
27.            Статтею 120 ЦПК України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
28.            Відповідно до частин другої та шостої статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
29.            З огляду на зазначені вище обставини отримання стороною позивача копії касаційної скарги та ухвали про відкриття касаційного провадження, з метою забезпечення права особи на доступ до правосуддя, колегія суддів вважає, що встановлений судом строк на подання відзиву ОСОБА_1 підлягає продовженню до дати його подання - до 11 квітня 2023 року.
30.            У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Машкіна В. М., посилаючись на безпідставність доводів скарги, просить залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
31.            Зазначає про необґрунтованість доводів касаційної скарги щодо неналежності відповідача у справі, оскільки будь-якої домовленості між нею та АТ КБ «ПриватБанк» щодо переведення боргу не було, а застосування принципу мовчазної згоди у договірних відносинах, зокрема щодо виконання договору банківського вкладу, є неможливим.
32.            Необґрунтованим вважає посилання відповідача на виконання ним свого обов'язку щодо сплати їй процентів за договором, а також нарахування пені лише з моменту отримання вимоги, з урахуванням того, що відповідачем було порушено визначені у договорі строки виконання зобов'язань.
33.            Додатково посилається на практику Верховного Суду щодо можливості виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті, у тому числі в частині нарахування пені.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
34.            10 грудня 2012 року в м. Севастополь ОСОБА_1 та 
ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір № SAMDN80000731312635 «Вклад «Стандарт», на наступних умовах: «Вклад «Стандарт» оформлений 10 грудня 2012 року, сума вкладу 15 000,00 дол. США, вклад оформлено на 366 днів по 
10 грудня 2013 року включно, процентна ставка 6,5 % річних, мінімальний строк вкладу 1 місяць, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць.
35.            Згідно з умовами пункту 7 договору сторони мають право достроково розірвати цей договір, повідомивши про це другу сторону за два банківських дні до дати розірвання договору. При поверненні вкладу за ініціативою клієнта до закінчення мінімального строку вкладу з дати початку/продовження мінімального строку вкладу, клієнту повертається сума вкладу та повертаються проценти, нараховані за ставкою вкладу «за вимогою», за фактичний строк користування вкладом. Суму надмірно сплачених відсотків клієнт доручає банку утримати зі суми вкладу. Сума нарахованих відсотків за цілу кількість мінімальних строків вкладу, що минули з моменту оформлення договору, виплачується в повному обсязі.
36.            Згідно з копією платіжного доручення № 2361428354 від 10 грудня 
2012 року, ОСОБА_1 внесла до АТ КБ «ПриватБанк» суму вкладу 
15 000,00 дол. США на підставі договору № SAMDN80000731312635.
37.            04 листопада 2020 року ОСОБА_1 листом з описом вкладення направила заяву до АТ КБ «ПриватБанк», в якій просила повернути в повному обсязі суму вкладу за договором від 10 грудня 2012 року з нарахованими процентами.
38.            Згідно з копією договору від 17 листопада 2014 року, укладеного між 
ПАТ КБ «ПриватБанк» з ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» про переведення боргу, з додатковою угодою до нього від 18 листопада 2014 року, на підставі згоди кредиторів, отриманої ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною цього договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» переводить, а ТОВ «ФК «Фінілон» приймає на себе виконання зобов`язань по виплаті грошових коштів, що виникли на підставі депозитних договорів і договорів банківського обслуговування згідно з переліком (додаток № 1). Зобов`язання по виплаті грошових коштів, які переводяться на ТОВ «ФК «Фінілон», виникли з депозитних договорів та договорів банківського обслуговування (додаток № 1), які укладені структурними підрозділами ПАТ КБ «ПриватБанк», що здійснюють діяльність на території АР Крим.
39.            Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 18 лютого 2021 року, 
АТ КБ «ПриватБанк» підтверджує виконання банком в повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ ФК «Фінілон» грошових коштів ОСОБА_1 відповідно до договору переведення боргу б/н                                         від 17 листопада 2014 року та витягу з електронного додатку до цього договору. Сума коштів, зазначена у витягу з електронного додатку, включає, зокрема, нараховані проценти по вкладу на дату переведення боргу.
40.            Згідно з витягом з електронного додатку розмір грошових коштів, які підлягають до сплати боржником кредитору ОСОБА_1 за договором SAMDN80000731312635 складає 15 088,76 дол. США.
41.            Відповідно до скріншоту оголошення АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з анексією АР Крим і зупиненням діяльності банка на цій території в розділ 
1.1.7 «Додаткові положення» Умов та правил надання банківських послуг внесені зміни про порядок взаємодії за договорами клієнта з банком. У разі невиконання клієнтом обов`язків, передбачених п. 1.1.7.59 цих Умов та правил, подальша взаємодія по договору клієнта з банком буде здійснюватися з 
ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон», що розташоване за адресою 
м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32. У разі незгоди клієнта з переводом боргу, свої письмові заперечення клієнт направляє банку в строк до 15 лютого 2015 року. Ненадання клієнтом заперечень у вказаний в цьому пункті строк підтверджує здійснення банком переводу боргу за договором клієнта на ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» зі згоди клієнта.
Позиція Верховного Суду
42.            Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
43.            Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
44.            Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
45.            Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
46.            Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
47.            Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
48.            Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
49.            Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
50.            Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору.
51.            Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.  
52.            Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
53.            Згідно з частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
54.            Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
55.            До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено главою 71 ЦК України або не випливає із суті договору банківського вкладу (частина третя статті 1058 ЦК України).
56.            Згідно з частинами першою та другою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.
57.            Встановивши, що між позивачкою та АТ КБ «ПриватБанк» 10 грудня 
2012 року було укладено договір банківського вкладу та на відкритий банківський рахунок ОСОБА_1 внесла визначену суму грошових коштів, при цьому доказів виконання відповідачем свого обов`язку з повернення коштів та сплати процентів за їх користування не надано, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивачки суми вкладу та нарахованих процентів.
58.            Посилання АТ КБ «ПриватБанк» щодо переведення боргу за договором банківського вкладу, укладеним з ОСОБА_1 , до ТОВ «ФК «Фінілон», та відсутності у банку обов'язку з повернення вкладу та сплати процентів, є необґрунтованими.
59.            Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.
60.            Ураховуючи, що у матеріалах справи відсутні докази надання ОСОБА_1 згоди на переведення боргу від АТ КБ «ПриватБанк» до 
ТОВ «ФК «Фінілон» за договором банківського вкладу, договір про переведення боргу від 17 листопада 2014 року, укладений між банком та ТОВ «ФК «Фінілон», не створює правових наслідків для позивачки.
61.            За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що саме АТ КБ «ПриватБанк», а не ТОВ «ФК «Фінілон», є належним відповідачем у справі.
62.            Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року у справі № 199/3152/20.
63.            До доводів касаційної скарги щодо неправильного обрахунку процентів та пені за договором банківського вкладу, колегія суддів відноситься критично.
64.                   Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
65.            Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
66.            Колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про не доведення відповідачем належними та допустимими доказами виконання свого обов'язку зі сплати процентів за договором банківського вкладу від 10 грудня 2012 року, у зв'язку із чим обґрунтованим є висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» процентів за весь період користування вкладом, а також пені, передбаченої частиною п'ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», в межах спеціальної позовної давності, за період з 12 жовтня 2019 року 
по 08 жовтня 2020 року.
67.            Доводи касаційної скарги висновків, наведених у рішенні суду першої інстанції, з урахуванням змін, внесених постановою суду апеляційної інстанції, не спростовують, значною мірою зводяться до переоцінки доказів.
68.            Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18). 
69.            При цьому посилання касаційної скарги на неврахування судами постанови Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі 
№ 6-2667цс17, а також постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 вересня 2020 року у справі 
№916/4693/15 щодо неможливості нарахування пені в іноземній валюті є необґрунтованими, оскільки правовідносини у зазначених справах та справі, яка переглядається, не є подібними. Правові підстави для нарахування пені у наведених справах є відмінними від правових підстав нарахування пені у спірних правовідносинах.
70.            Висновки суду апеляційної інстанції не суперечать висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі, з урахуванням встановлених у цій справі обставин.
71.            Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.
72.            Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
73.            З урахуванням того, що ухвалою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року було зупинено виконання рішення Печерського районного суду м. Києва              від 21 вересня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду                           від 01 березня 2023 року до закінчення касаційного провадження, відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України їх виконання підлягає поновленню.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1.                Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку         «ПриватБанк» залишити без задоволення.
2.                Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 вересня 2022 року, з урахуванням змін, внесених за результатами апеляційного перегляду, та постановуКиївського апеляційного суду від 01 березня 2023 року залишити без змін.
3.                Поновити виконання рішення Печерського районного суду м. Києва 
від 21 вересня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду 
від 01 березня 2023 року.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                              Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                                           О. М. Осіян
 
                                                                                                                       Н. Ю. Сакара
 
              С. Ф. Хопта
 
              В. В. Шипович