ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2023 р. 	Справа № 440/8272/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 23.11.21  по справі № 440/8272/21
за позовом                ОСОБА_1  
до               Міністерства внутрішніх справ України ,               Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області"                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі також – відповідач), у якому просив:
 - визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України про відмову у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист";
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про визнання його ветераном органів внутрішніх справ відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2021 року залучено до участі у справі № 440/8272/21 в якості другого відповідача Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області".
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908,00 грн.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Міністерство внутрішніх справ України оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги Міністерство внутрішніх справ України зазначило, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що підстави для надання ОСОБА_1 статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» відсутні, а також тому, що МВС України правомірно повернуло матеріали щодо надання ОСОБА_1 статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» без реалізації. Звертає увагу, що прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про надання йому статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» носить дискреційний характер.
Позивач та Державна установа "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також – КАС України) суд  апеляційної  інстанції  розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що залученою до матеріалів справи копією військового квитка та копією довідки Архівного відділу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 31.01.2020 за № 359 підтверджено, що позивач у період з 23.03.1989 по 29.11.1991 проходив строкову військову службу у військовій частині Тихоокеанського флоту (матрос) НОМЕР_1 з 23.03.1989 по 29.11.1991.
ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1993 до 30.12.2010, що підтверджується копією розрахунку вислуги років.
Наказом УМВС України в Полтавській області від 29.12.2010 за № 382 о/с згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України майора міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справі за пунктом 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (у запас через хворобу) з посади старшого дільничного інспектора міліції (міліція місцевого бюджету) з сектору дільничних інспекторів міліції Комсомольського міського відділу 30.12.2010. Цим наказом визначено, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 30.12.2010 складає 20 років 02 місяці 19 днів, а у пільговому обчисленні - 28 років 08 місяців 16 днів; безперервний стаж служби в ОВС становить 17 років 02 місяці 29 днів.
Ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області складено розрахунок вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 , у якому визначено, що календарна вислуга позивача станом 30.12.2010 складає 20 років 02 місяці 19 днів, а у пільговому обчисленні - 28 років 08 місяців 16 днів. Вислуга років на 30.12.2010 для призначення пенсії складає 28 років 08 місяців 16 днів.
16.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо проведення перерахунку вислуги років з урахуванням строкової військової служби у Військово-Морському флоті колишнього СРСР на пільгових умовах та внесенні відповідних змін до наказу № 382 о/с від 29.12.2010, на підставі архівної довідки Архівного відділу Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 31.01.2020 за № 359.
Наказом Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 11.11.2020 за № 725 о/с внесено зміни до пункту Наказу УМВС України в Полтавській області від 29.12.2010 за № 382 о/с щодо звільнення з органів внутрішніх справ за п. 64 "б" (у запас через хворобу) майора міліції ОСОБА_1 (С-580569), дільничного інспектора міліції (міліція місцевого бюджету) сектору дільничних інспекторів міліції Комсомольського міського відділу 30.12.2010, змінено в частині оголошення пільгової вислуги. Уважати вислугу років станом на 30 грудня 2010 року в пільговому обчисленні - 30 років 00 місяців 05 днів.
ОСОБА_1 звернувся до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України через Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" із заявою від 27.11.2020, у якій просив виготовити йому посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" та видати нагрудний знак.
Листом від 27.11.2020 вих. № 33/37-2287 ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" надіслала документи позивача для оформлення посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" до Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС України.
Листом від 14.01.2021 вих. № 1322/22-2021 Департамент персоналу МВС України повідомив ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" про відсутність підстав для видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ". Свою позицію Департамент мотивував посиланням на відсутність підстав для зарахування до вислуги років ОСОБА_1 у пільговому розмірі періоду служби на атомному підводному човні у період проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 23.03.1989 по 29.11.1991 і, як наслідок, недостатністю наявної вислуги років для видачі посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ".
Листом від 18.01.2021 за № 33/37-171 ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для видачі йому посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", оскільки у поданих ОСОБА_1 документах відсутня інформація про проходження служби в умовах визначених Положенням про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби у Збройних силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 за № 530, підстав для обчислення періоду проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 з 23.03.1989 по 29.11.1991 у пільговому розмірі немає.
Листом від 16.04.2021 за № 33889 ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області" повторно повідомлено позивачу про відсутність підстав для видачі йому посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ".
Не погодившись з фактичною відмовою у прийнятті рішення про надання статусу "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 повністю відповідає критеріям, необхідним для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ, з огляду на що, враховуючи, що мала місце не протиправна бездіяльність відповідача, а протиправні дії відповідача щодо відмови у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ, дійшов висновку про визнання протиправною відмови Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Разом з тим з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Правові та організаційні засади реалізації громадянами прав, пов`язаних із отриманням ними статусу ветеранів органів внутрішніх справ, визначені Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" від 24.03.1998, № 203/98-ВР (далі - Закон № 203/98-ВР).
Преамбулою Закону № 203/98-ВР визначено, що цей Закон встановлює статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранів служби цивільного захисту, ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, визначає основні засади державної політики щодо соціального захисту громадян, звільнених з військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національної поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, та членів їх сімей, визначає гарантії, які забезпечують їм гідне життя, активну діяльність, шану та повагу в суспільстві.
Статтею 4-1 Закону № 203/98-ВР встановлено, що дія цього Закону поширюється на громадян України, які віднесені до категорій, зокрема, ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції.
Відповідно до статті 5 вказаного Закону № 203/98-ВР ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України визнаються громадяни України:
1) які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) і звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД; 5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
2) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій;
3) особи з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, і які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше;
4) військові пенсіонери, нагороджені медаллю "Ветеран Збройних Сил СРСР" за законодавством колишнього Союзу РСР;
5) які бездоганно прослужили на військовій службі 20 і більше років у календарному або 25 та більше років у пільговому обчисленні і звільнені з військової служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України.
Отже цим Законом передбачено п`ять різних випадків, за умовами яких особи мають право на отримання статусу ветерана органів внутрішніх справ.
Так, пунктом 1 частини першої статті 5 Закону № 203/98-ВР передбачено, що ветеранами органів внутрішніх справ визнаються громадяни України при дотримані сукупності таких вимог:
- є особами, які бездоганно прослужили на військовій службі, в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України;
- мають вислугу 25 і більше років у календарному або 30 та більше років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні);
- звільнені в запас або у відставку відповідно до законодавства України або колишнього Союзу РСР чи держав СНД.
Отже вказаними приписами передбачено наявність вислуги саме у календарному або пільговому обчисленні.
Порядок видачі посвідчення ветерана органів внутрішніх справ затверджено Постановою Кабінету Міністрів України № 742 від 01.06.2002, а саме: затверджено зразок та опис посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ", поширено дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 за № 1601, на видачу посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран органів внутрішніх справ".
У свою чергу, пунктом 3 Порядку видачі посвідчення ветерана військової служби, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1601 від 30.08.1999, передбачено, що підставою для видачі посвідчення ветерана військової служби для осіб, зазначених у пункті 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" є наказ про звільнення з військової служби в запас або відставку.
За змістом указаних норм саме вислуга років у календарному або пільговому обчисленні, зазначена у наказі про звільнення з органів внутрішніх справ в запас або відставку, є підставою для надання статусу ветерана органів внутрішніх справ.
Як убачається з копії Наказу № 382 о/с від 29.12.2010, вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складала 20 років 02 місяці 19 днів, а у пільговому обчисленні - 28 років 08 місяців 16 днів.
Наказом Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 11.11.2020 за № 725 о/с внесено зміни до пункту Наказу УМВС України в Полтавській області від 29.12.2010 за № 382 о/с в частині обчислення пільгової вислуги та зазначено, що станом на 30 грудня 2010 року в пільговому обчисленні вислуга років позивача склала 30 років 00 місяців 05 днів.
Вказані накази є чинними, доказів їх оскарження та скасування до суду не надано.
З огляду на викладене, позивач на день звільнення з органів внутрішніх справ мав 30 років у пільговому обчисленні (з яких не менше 20 років становить вислуга у календарному обчисленні) та звільнений в запас відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України.
Отже ОСОБА_1 повністю відповідає критеріям, необхідним для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року, № 1601 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знаку "Ветеран військової служби" та від 01 червня 2002 року, № 742 "Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран органів внутрішніх справ", вказані відзнаки та документи вручаються ветеранам або за його дорученням рідним чи іншим особам, органами пенсійного забезпечення, зокрема, МВС, за місцем проживання, про що одержувач розписується у відповідному обліковому документі.
Особи, які мають право на отримання відзнаки та посвідчення, звертаються до ліквідаційної комісії за місцем звільнення зі служби, подаючи необхідні документи, які після їх опрацювання направляються Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України (далі - ДПООНД МВС) для остаточного оформлення.
Відповідно до вимог підпункту 11 пункту 11 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року за № 878, та з метою належної організації роботи Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС, підвищення ефективності діяльності з кадрового забезпечення структурних підрозділів апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС Наказом МВС від 14 грудня 2015 року за № 1570 затверджено "Положення про Департамент кадрового забезпечення Міністерства внутрішніх справ України".
Основними завданнями Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України є: забезпечення організаційно-методичного керівництва, контролю та координації роботи з персоналом, здійснення своєчасного добору персоналу для підрозділів апарату МВС, керівного складу територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, головного органу військового управління Національної гвардії України, та за дорученням Міністра центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується та координується Міністром; документальне оформлення вступу, проходження, припинення державної служби та трудових відносин з працівниками апарату МВС, керівниками закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС; прогнозування розвитку персоналу, у тому числі формування резерву керівників, заохочення персоналу до службової кар`єри, підвищення рівня їх професійної компетентності, оцінювання та атестування; організація професійного навчання, підвищення кваліфікації, перепідготовки та післядипломної освіти персоналу для МВС, Національної гвардії; здійснення у МВС організаційно-штатних заходів з оптимального розподілу та ефективного використання наявної штатної чисельності персоналу, для виконання покладених на МВС завдань та функцій, удосконалення структури і штатів підрозділів МВС з урахуванням міжнародного досвіду; організація освітньої та наукової діяльності вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, науково-дослідних установ, що належать до сфери управління МВС; здійснення аналітичної та організаційної роботи з питань управління персоналом апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що відносяться до сфери управління МВС, головного органу військового управління Національної гвардії України, та за дорученням Міністра центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовує і координує Міністр; загальне методичне керівництво роботою з оформлення документів для призначення пенсій.
Згідно з підпунктом 41, 44 пункту 4 зазначеного Положення Департамент відповідно до покладених на нього завдань: видає через кадрові підрозділи територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" колишнім працівникам міліції, у тому числі, пенсіонерам, особам, звільненим зі служби, роботи на пенсію; веде облік осіб, із числа колишніх працівників міліції, службовців апарату МВС, територіальних органів, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, звільнених зі служби, роботи, та членів їх сімей, а також ветеранів органів внутрішніх справ, яким призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Отже посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" колишнім працівникам міліції, у тому числі, пенсіонерам, особам, звільненим зі служби, видається Департаментом персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ України.
Оскільки, як установлено судом, ОСОБА_1 повністю відповідає критеріям, необхідним для надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ, відмову МВС України у видачі ОСОБА_1 посвідчення "Ветеран органів внутрішніх справ" слід визнати протиправною.
В той же час з вимогами про визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", позивач не звертався.
Проте положеннями ч. 2 ст. 9 КАС України передбачено право суду вийти за межі позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
За приписами частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Враховуючи положення статті 9 КАС України, а також те, що у спірних правовідносинах мала місце не протиправна бездіяльність відповідача, а протиправні дії відповідача щодо відмови у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення про визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про надання йому статусу ветерана органів внутрішніх справ відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції в частині задоволення позовних вимог неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів відхиляє, як такі, що носять характер особистих припущень відповідача та в ході апеляційного розгляду справи не знайшли свого підтвердження.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої не враховано того, що прийняття рішення за наслідками розгляду заяви позивача про надання йому статусу «Ветеран органів внутрішніх справ» носить дискреційний характер, оскільки за змістом оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції зобов`язав Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 .
Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що з огляду на ч. 4 ст. 245 КАС України суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Зважаючи на висновки за результатами апеляційного розгляду справи, Міністерство внутрішніх справи України використало надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, проте останнє визнане судом протиправним. Тому Міністерство внутрішніх справи України не має дискреції у питанні визнання ОСОБА_1 ветераном органів внутрішніх справ відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".
Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, сформованою у постанові від 29 липня 2022 року у справі № 440/2260/21.
Керуючись положеннями частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів здійснювала перегляд оскаржуваного судового рішення в межах апеляційної скарги відповідача.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи в оскаржуваній частині та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 по справі № 440/8272/21 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк