Справа № 341/1488/22 
Провадження № 22-ц/4808/694/23 
Головуючий у 1 інстанції Островська Н. І. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
                       судді-доповідача        Бойчука І.В.,
                       суддів:                Девляшевського В.А., Томин О.О.,        
розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 13 березня 2023 року під головуванням судді Островської Н.І. у м. Галич,
в с т а н о в и в:
В листопаді 2022 року ОСОБА_1  звернулася до суду першої інстанції з позовом доОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона перебувала із ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку ОСОБА_3 , (до зміни імені – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 збільшено розмір аліментів, що стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 з 300,0 гривень до 1 000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
ОСОБА_1 зазначає, що на сьогоднішній день збільшилися потреби для доньки та визначений рішенням суду розмір аліментів не забезпечує найнеобхідніших потреб дитини. З вересня 2022 року донька навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, за освітньою програмою психологія. Необхідно оплачувати вартість: навчання, проїзду до навчального закладу, проживання; купувати канцелярське приладдя, книги, одяг, взуття, засоби гігієни, продукти харчування, тощо. Аліментів, що стягуються за рішенням суду недостатньо для забезпечення належного рівня життя дитини.
Відповідач може надавати належну матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки є працездатним, однак працює неофіційно. За ним зареєстровано рухоме і нерухоме майно.
Просила змінити спосіб стягнення аліментів відповідно до рішення Галицького районного суду від 18.06.2018 та стягувати зі ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на її користь 13 000 гривень додаткових витрат (половину вартості навчання доньки за 2022-2023 навчальний рік); стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину у розмірі 3 000 гривень щомісячно, до досягнення донькою повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 гривень.
Рішенням Галицького районного суду від 13 березня 2023 року задоволено частково позов ОСОБА_1 .
Змінено спосіб стягнення аліментів відповідно до рішення Галицького районного суду від 18.06.2018 та зобов`язано стягувати зі ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 000 гривень додаткових витрат (половину вартості навчання доньки ОСОБА_6 за 2022-2023 навчальний рік).
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 2 000 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.
У решті позовних вимог відмовлено.
Припинено стягнення аліментів за рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2018 року з часу набрання рішенням законної сили у цій справі.
Відкликано виконавчий лист у справі № 341/1657/17 від 18.06.2018, виданий Галицьким районним судом Івано-Франківської області, про збільшення розміру аліментів, які стягуються зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_2  подав апеляційну скаргу, в які зазначає, що рішенням суду в частині задоволення позовних вимог не погоджується, вважає його незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування всіх обставин по справі.
Вказує на те, що суд першої інстанції посилався лише на те, що позивач має право змінити розмір аліментів і він ним скористався, однак апелянт вважає, що суд має право вирішувати, які норми права необхідно застосовувати при вирішенні справи.
Тому право стягнення аліментів і визначення способу їх стягнення не є абсолютним та залежить від обставин справи. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про стабільний дохід платника аліментів, то суд при вирішенні позову безпідставно послався на ст. 183 СК України. 
Крім того суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів в 1/4 від всіх доходів платника аліментів не врахував того факту, що матеріальне становище платника аліментів з моменту призначення аліментів в твердій грошовій сумі лише погіршилося. Зокрема суду надавалися до справи докази на підтвердження того, що в платника аліментів є на утриманні двоє дітей, він не працевлаштований, його дружина перебуває у декретній відпустці. Проте суд не дав жодної оцінки даним доказам у справі. Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в позовній заяві позивач по суті обґрунтовував поліпшення матеріального становище, як на підставу для зміни способу стягнення аліментів, чого фактично не було і що, зокрема, вказує на неповне з`ясування всіх обставин по справі.
Суд повністю проігнорував аргументи відповідача відносно того, що позивач не навів жодних особливих обставин, які б робили необхідним навчання дочки саме на платній основі в вищому навчальному закладі, тобто підстави для стягнення додаткових витрат в розмірі 13 000 грн були відсутні. Також при визначенні розміру додаткових витрат суд першої інстанції не взяв до уваги погіршення матеріального становища платника аліментів, що безпосередньо повинно було вплинути на зменшення розміру таких витрат.
Також суд ухвалив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн, проте не було звернуто увагу на те, що робота адвоката обмежилася складанням позовної заяви, а в попередньому розрахунку адвокат зазначив ще й участь в судових засіданнях, хоча на жодному засіданні він не був присутній коли справа розглядалася в суді першої інстанції. Тобто суд необґрунтовано задовольнив стягнення витрат на правову допомогу саме в розмірі 2 000 грн.
Оскільки суд ухвалив рішення без належного з`ясування всіх обставин по справі, без належного обґрунтування підстави для зміни способу стягнення аліментів та без зазначення та обґрунтування підстави для стягнення додаткових витрат, апелянт вважає, що в цій частині рішення суду необхідно скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в цій частині.
Просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення додаткових витрат у розмірі 13 000 грн, зміни способу стягнення аліментів та стягнення витрат на правову допомогу скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог у цій частині.
ОСОБА_1  правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги враховуючи таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що батьками ОСОБА_4 (після зміни прізвища та по батькові ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_7 (мати) (а.с. 9,10).
Сторони перебували у шлюбі, який 07.08.2009 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 07.08.2009 (а.с.8).
Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18.06.2018 збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивача на утримання доньки ОСОБА_6 , з 300 гривень до 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, на підставі чого було видано виконавчий лист (а.с.12).
З довідки № 350 від 28.10.2022 ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 (а.с.20).
Відповідно до копії договору про надання освітніх послуг Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника № 641/06-13с від 15.09.2022 ОСОБА_3 навчається на 1 курсі за денною формою навчання за освітньою програмою «Психологія» строком до 26.06.2025 року ( а.с. 14).
За договором про надання платної освітньої послуги Прикарпатським національним університетом імені Василя Стефаника № 641/06-13с від 15.09.2022 року ОСОБА_1 за здобуття вищої освіти ОСОБА_3 за 2022-2023 навчальний рік сплачено 26 000 грн (а.с.13).
Згідно квитанції № 0.0.2670774331.1 від 12.09.2022 ОСОБА_1 оплачено 13 000 грн за денну форму навчання студентки ОСОБА_3 в Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника за курс 1, семестр 1, освітня програма «Психологія» (а.с.15).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 є власником: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 50,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ; - трьохкімнатної квартири загальною площею 69,3 кв.м у АДРЕСА_3 ; - земельної ділянки площею 0,15 га (а.с.16-18).
З витягу Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 є власником рухомого майна: транспортного засобу - MERCEDES-BENZ, 2000 року випуску (а.с. 19).
Згідно довідки від 26.09.2022 ОСОБА_2 зарахований на денну форму здобуття освіти у ВСП «Коломийський політехнічний фаховий коледж» Національного уеіверситету «Львівська політехніка» з 30.09.2022 (а.с. 52).
Згідно копії свідоцтв про народження ОСОБА_2 має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 54 зворот ,55 зворот).
Згідно розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №341/1657/17 від 06.08.2018, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.01.2021 відсутня (а.с. 57).
Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом наведених статей закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
З аналізу наведених норм закону слідує, що суд визначає аліменти у частці від доходу матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Отже Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.
Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у статтях 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції задовольняючи частково позов суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог про змінену способу стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд врахував обставини того, що позивачем позов пред`явлено щодо зміни способу стягнення аліментів, що унормовано положеннями статті 192 СК України, згідно якій розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом так як такий відповідає вимогам закону, є справедливим, відповідає інтересам та потребам дитини, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків приймати участь у вихованні та утриманні дітей.
Однак, колегія апеляційного суду дійшла до переконання, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку в частині стягнення додаткових витрат пооплаті навчання дочки ОСОБА_6 за 2022-2023 навчальний рік у розмірі 13 000 грн.
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199,200,201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 Сімейного Кодексу України (утримання дитини, яка продовжує навчання).
Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15, у постановах Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717св18, від 25 лютого 2020 року у справі № 521/4397/17, провадження № 61-39201св18.
Отже, правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. 199, 200, 201 СК України).
Вказаними правовим нормами не передбачено обов`язку батька нести додаткові витрати на повнолітню дочку, а передбачать наявність у батька лише аліментного зобов`язання.
В даному випадку витрати на навчання дитини викликані не особливими обставинами у вигляді розвитку здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України, а у зв`язку зі здобуттям дитиною освітньо-кваліфікаційного рівня. При цьому позивачем не доведено існування особливих обставин, які зумовили б необхідність навчання дитини на комерційній основі при наявності можливості проходження навчання у державних закладах освіти за державним замовленням (на бюджетній формі навчання), не наведено мотивів вибору вказаного освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків, а також безпосереднього погодження такого вибору з батьком дитини та узгодження з ним питань фінансового характеру щодо навчання дитини у обраному закладі на контрактній формі навчання.
Отже, на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті додаткових витрат на навчання дочки ОСОБА_6 за 2022-2023 навчальний рік у розмірі 13 000 грн, а тому рішення суду у вказаній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.
Щодо доводів апелянта про необґрунтоване задоволення вимог по стягнення витрат на правову допомого, то суд вважає, що вони є невірними, оскільки такі витрати були документально доведені, а саме: ордером про надання правової допомоги, розрахунковою квитанцією № 933795 від 01.11.2022 та попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат про оплату 2000 грн за надання професійної правничої допомоги за складання позовної заяви, надання консультації та представництво інтересів у Галицькому районному суді (а.с. 21-24).
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків,викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов переконання, що оскаржуване рішення в частині задоволення позову про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 000 гривень додаткових витрат (половину вартості навчання доньки ОСОБА_6 за 2022-2023 навчальний рік) слід скасувати і відмовити у задоволенні такої позовної вимоги. У решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Дяківа Д.І. про закриття провадження у справі в частині зміни способу стягнення аліментів, оскільки дитина на момент розгляду справи стала повнолітньою, слід залишити без задоволення. 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) дійшов висновку, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Колегія суддів зазначає, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції, яке постановлене судом першої інстанції у час, коли дитина відповідача була неповнолітньою і, зокрема, ця обставина також була предметом дослідження в суді. Предметом спору є вимога про зміну способу стягнення аліментів і на час звернення до суду та її вирішення, цей предмет спору не був відсутній.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд 
       п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Галицького районного суду від 13 березня 2023 року в частині задоволення позову про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 13 000 гривень додаткових витрат (половину вартості навчання доньки ОСОБА_6 за 2022-2023 навчальний рік) скасувати і відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.
У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 29 травня 2023 року.

Суддя-доповідач:                                                        І.В. Бойчук
Судді:                                                                        В.А. Девляшевський
                                                                               О.О. Томин