ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

15 червня 2023 року                                                                    м. Чернівці
справа № 715/1130/13-ц
провадження №22-ц/822/399/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого        Перепелюк І. Б. 
суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.
секретар Петранюк Ю.Т.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року в цивільній справі за заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження,
встановив:
Описова частина
Акціонерного товариства «Сенс Банк» звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
В обґрунтування заяви вказували на те, що вони є правонаступниками АТ «Укрсоцбанк» та наразі являються належними стягувачами про стягнення із боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 257 148,34 грн.
Просили замінити стягувача у виконавчому листі виданому 16.10.2013 Глибоцьким районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22.04.2013 року складає 257 148 (двісті п`ятдесят сім тисяч сто сорок вісім) гривень 34 (тридцять чотири) копійки та 2 571 грн судового збору на AT «Сенс Банк», код ЄДРПОУ - 23494714, рахунок IBAN UA253003460000037396000000004, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року в задоволені заяви Акціонерного товариства «Сенс Банк», стягувач АТ «Укрсоцбанк», боржник ОСОБА_1 , про заміну сторони у виконавчому листі - відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Акціонерне товариство «Сенс Банк» подало апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року і постановити нову, якою замінити сторону стягувача у виконавчому листі виданому 16.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22.04.2013 року складає 257 148,34 грн та судових витрат в сумі 2 571,48 грн.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
       Акціонерне товариство «Сенс Банк» вважає, що при прийнятті оскарженої ухвали, судом першої інстанції не було дотримано вимог законодавства, неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.
Зазначають, що рішення постановлене 16.08.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором судом не скасоване та набрало законної сили, а отже є обов`язковим до виконання.
16.10.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області видано виконавчий лист № 715/1130/13-ц на виконання рішення постановленого 16.08.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який було звернуто до виконання.
Виконавчий лист № 715/1130/13-ц виданий 16.10.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області не визнаний таким, що не підлягає виконанню.
Виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа було завершено 04.06.2019 року відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувану ВП № 41063189, на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
У мотивувальній частині постанови від 04.06.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 41063189, вказано наступне: відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого ж забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Таким чином трирічний строк пред`явлення виконавчого листа виданого 16.10.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області після переривання встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони - 23.09.2021 року.
А отже висновок суду, що трок для пред`явлення виконавчого документа до виконання був пропущений є помилковим. 
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом
Встановлено, що 16.08.2013 року Глибоцьким районним судом Чернівецької області постановлено рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Вказаним судовим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22.04.2013 року складає 257 148,34 грн.
16 жовтня 2013 року на виконання вказаного рішення судом видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22.04.2013 року складає 257 148,34 грн. та судових витрат в сумі 2 571,48 грн, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 03.09.2014 року.
Вказаний виконавчий лист перебував на виконанні у Глибоцькому ВДВС та був повернутий стягувачу 04.06.2019 року на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 
Встановлено, що рішенням Глибоцького районного суду від 09.02.2023 року, яке було змінено постановою Чернівецького апеляційного суду від 21.07.2022 року зобов`язання за кредитним договором № 376 від 29.12.2005 року, що укладений між ОСОБА_1 та АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа – Банк» визнано припиненим.
При цьому суди виходили із того, що АТ «Альфа – Банк» про отриманий дохід у вигляді прощенного боргу № 812 від 27.12.2019 року, 24.10.2019 року Банк задовольнив забезпеченою іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме на квартиру, що знаходиться в АДРЕСА_1 , яка знаходилася в іпотеці банку. Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмета іпотеки визначена на рівні 327 000,00 гривень. Таким чином, після здобуття банком права власності на предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором № 376 від 29.12.2005 р. (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 24.10.2019 р. склав: 2 472 657,09 гривень. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» на дату державної реєстрації Банком права власності на нерухомість ОСОБА_1 прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором № 376 від 29.12.2005 року.  

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ознайомившись із матеріалами справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам матеріального та процесуального законодавства України.
У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма правовими наслідками – незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі №2-7763/10 зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.
Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та
випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи – правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України – 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.
На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.
Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з правилами статті 55 ЦПК України.
Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.
Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.
Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги),
є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій.
Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.
У справі, яка переглядається АТ «Сенс Банк» просило суд замінити сторону стягувача у виконавчому листі № 715/1130/13-ц, з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк».
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні зазначеної заяви, вказав, що заміна сторони виконавчого провадження (стягувача) неможлива, якщо заява про правонаступництво подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом.
Судом встановлено, що відповідно до рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, протоколу загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» №4/2019 від 15 жовтня 2019 року, Передавального акту від 11 жовтня 2019 року та Статуту АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк») - наявний перехід матеріальних прав та обов`язків від АТ «Укрсоцбанк» до АТ «Альфа-Банк» (нова назва АТ «Сенс Банк»).
Таким чином, АТ «Сенс Банк» набуло право грошової вимоги за виконавчим листом № 715/1130/13-ц, відносно боржника ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22.04.2013 року складає 257 148,34 грн та судових витрат в сумі 2 571,48 грн
Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» регулює підстави для повернення виконавчого документа стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону України «Про виконавче провадження» (частина п`ята статті 37 Закону про виконавче провадження).
Згідно з частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Згідно частиною 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (станом на грудень 2019 року) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника – з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 23 вересня 2021 року.
Виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа було завершено 04.06.2019 року відповідно до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 41063189, на підставі п. 9 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».
У мотивувальній частині постанови від 04.06.2019 року про повернення виконавчого документа стягувачу ВП № 41063189 вказано, що виконавчий лист повертається відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Враховуючи положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, виданого  № 715/1130/13-у цій справі, після повернення його у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, встановлюється з дня закінчення строку дії відповідної заборони, тобто з 23 вересня 2021 року, коли втратив чинність Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», і на час подання заяви АТ «Сенс Банк» вказаний строк не сплив.
Однак суд першої інстанції вказаних обставин не врахував, не дослідив усіх обставин справи, та дійшов помилкових висновків, що в справі сплинув строк пред`явлення до виконання виконавчого листа. 
Встановивши, що строк пред`явлення виконавчого листа у справі до виконання не пропущено, наявні підстави для заміни стягувача його правонаступником у виконавчому листі виданому 16.10.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22.04.2013 року складає 257 148,34 грн та судових витрат в сумі 2 571,48 грн.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.
У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Частиною першою статті 18 ЦПК визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Враховуючи вищевказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції – скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви.
Щодо розподілу судових витрат
Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що за подання до суду апеляційної скарги АТ «Сенс Банк» сплатило судовий збір в розмірі 2684грн. 
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з  ОСОБА_1  на користь АТ «Сенс Банк» слід стягнути витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до положень п.1, п.4 ч.1 статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження.
Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
постановив:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити.
Ухвалу Глибоцького районного суду Чернівецької області від 17 березня 2023 року скасувати.
Заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» про заміну сторони у виконавчому провадженні – задовольнити.
       Замінити сторону стягувача у виконавчому листі виданому 16.10.2013 року про стягнення з  ОСОБА_1  на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту № 376 від 29 грудня 2005 року в розмірі 32 171 (тридцять дві тисячі сто сімдесят один) доларів США 69 центів, що за офіційним курсом Національного Банку України по відношенню до гривні станом на 22.04.2013 року складає 257 148,34 грн та судових витрат в сумі 2 571,48 грн з ПАТ «Укрсоцбанк» на АТ «Сенс Банк», код ЄДРПОУ - 23494714, рахунок IBAN НОМЕР_1 , 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684грн. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий                                            І.Б. Перепелюк
Судді:                                                  І.М. Литвинюк
І.Н. Лисак