ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року	Львів	Справа № 380/14039/22 пров. № А/857/6069/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                      Носа С.П., Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду (постановлену головуючою-суддею Хомою О.П. в порядку письмового провадження у м. Львові) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

                                                         в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (далі - ГУ МВС, відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати йому заробітної плати з 10.08.2022 та стягнути з відповідача заробітну плату у розмірі грошового забезпечення слідчого Слідчого відділення Галицького районного відділу Львівського міського управління ГУ МВС до прирівняної посади поліцейського “слідчого”, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах установлених законодавством за період з 10.08.2021 по день винесення судового рішення.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 позовну заяву було залишено без розгляду.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2023 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.11.2022 про залишення позовної заяви без розгляду по справі №380/14039/22 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 позовну заяву було залишено без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить її скасувати та передати справу на розгляд суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що на дату подання позову він не був звільнений з посади слідчого Слідчого відділення Галицького районного відділу Львівського міського управління ГУ МВС, а тому не пропустив строк звернення, оскільки передбачені ч.2 ст.233 КЗпП України строки настають після звільнення. Оскільки протиправна бездіяльність ГУ МВС по нарахуванню та виплаті йому заробітної плати є триваючою з 10.08.2021, то початок перебігу строку на її оскарження відкладається.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.1 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява про стягнення заробітної плати подана з пропуском місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України. Жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з цим позовом після ознайомлення з наказом “Про виконання рішення суду” №1304о/с від 09.11.2021, позивачем не наведено та не подано.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Відповідно ч.1 ст.118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Колегія суддів зазначає, що предметом спору у даній справі є бездіяльність ГУ МВС по нарахуванню та виплаті позивачу заробітної плати.
З матеріалів справи видно, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09.08.2021 по справі №380/3419/20, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2021 визнано протиправним та скасовано наказ ГУ МВС №1263 о/с від 27.03.2020 про звільнення ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Галицького районного відділу Львівського міського управління ГУ МВС, з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за п. 64 “г” через скорочення штатів, зобов`язано ГУ МВС вжити заходи щодо обов`язкового працевлаштування ОСОБА_1 та стягнуто з ГУ МВС на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 96338 грн. Рішення набрало законної сили 21.10.2021.
На виконання вищевказаного рішення ліквідаційною комісією ГУ МВС було видано наказ №1304о/с від 09.11.2021 “Про виконання рішення суду”, яким скасовано наказ ГУ МВС №1263 о/с від 27.03.2020 про звільнення ОСОБА_1 , слідчого слідчого відділення Галицького районного відділу Львівського міського управління ГУ МВС, з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил за п. 64 “г” через скорочення штатів, нараховано та виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 96338 грн. Вжито заходи щодо обов`язково працевлаштування ОСОБА_1 та скеровано відповідні листи до ГУ НП у Львівській області та Львівського обласного центру зайнятості.
Наказ ГУ МВС №1304о/с від 09.11.2021 “Про виконання рішення суду” було надіслано позивачу супровідним листом №4469/05/13-2021 від 10.11.2021.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що наказ не містить жодних відомостей про поновлення ОСОБА_1 на посаді та нарахування йому заробітної плати.
Більше того, як слушно звернув увагу суд першої інстанції, скерування листів до ГУ НП у Львівській області та Львівського обласного центру зайнятості як вжиття заходів щодо обов`язково працевлаштування ОСОБА_1 свідчить, що відповідач не нараховував йому заробітну плату.
Таким чином, про порушення свого права щодо не нарахування та не виплати відповідачем заробітної плати з 10.08.2021 позивач дізнався саме з наказу ГУ МВС №1304о/с від 09.11.2021 “Про виконання рішення суду”.
Колегія суддів звертає увагу, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Відповідно до позиції Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладеної у постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття “дізнався” та “повинен був дізнатись”.
Так, під поняттям “дізнався” необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття “повинен був дізнатися” необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 по справі №340/1019/19).
Отже, ознайомившись з наказом, позивачу об`єктивно були створені обставини, які дозволяли забезпечити можливість вчасно поставити перед судом питання щодо оцінки правомірності дій відповідача щодо виплати йому заробітної плати. Оскільки, про невиплату такої, позивач повинен був дізнатися у день ознайомлення з таким наказом та починаючи з дня коли йому не виплачували заробітну плату.
При цьому, позивач не надав до суду доказів на підтвердження того, що він вчиняв всі необхідні дії, які свідчать про бажання реалізації процесуальних прав з метою їх захисту.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду, передбачений ч.5 ст.122 КАС України, з цим позовом, а тому висновок суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду є правильним. Крім цього, у заяві про поновлення пропущеного строку, поважних причин, які перешкоджали реалізувати право на звернення до суду в межах визначеного процесуального строку позивачем не наведено.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст.ст. 294, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року про залишення позовної заяви без розгляду по справі №380/14039/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	С. М. Шевчук