ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/4535/23	Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я. 	
Провадження № 33/817/204/23 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. , за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП,-
                                       В С Т А Н О В И Л А:
       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.
       Цією ж постановою стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп.
Згідно з постановою суду, 28 грудня 2022 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи у стоматології «Ортодент», що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно дружини ОСОБА_2 , а саме висловлював на її адресу образи нецензурною лайкою та погрози фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.
       В апеляції ОСОБА_1 просить строк на апеляційне оскарження поновити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.
Мотивує скаргу тим, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки будь-яких погроз на адресу ОСОБА_2 він не висловлював, тобто не вчиняв жодного насилля психологічного характеру відносно неї.
Посилаєтсья на те, що домашнім насильством є не лише факт вчинення відповідніх дій (бездіяльності) особи, а й наслідки, які в результаті таких дій (бездіяльності) були заподіяні постраждалій особі, так у справах про психологічне домашнє насильство обов`язково необхідно встановити, які саме негативні наслідки для психологічного стану постраждалої особи, перелічені у п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству», настали внаслідок дій кривдника. При цьому посилається на те, що самі по собі, зокрема, нецензурні висловлювання не формують собою домашнє насильство та утворюють склад адміністративного правопорушення у тому випадку, коли такі словесні образи, погрози, приниження тощо спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Зазначає, що письмові пояснення ОСОБА_2 та її батька, ОСОБА_3 , не можуть братись до уваги, оскільки вони є зацікавленими особами у розгляді справи оскільки є родичами.
Наголошує на тому, що суд першої інстанції в порушенням вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу за його відсутності.
Крім того, долучив до апеляційної скарги відеозапис з камери відеоспотереження, встановленої перед входом у приміщення стоматології «Ортодент», що за адресою: вул. В. Великого, 4/2 м. Збараж, з яких вбачається, що у приміщення стоматології 28 грудня 2022 року о 16 год. 30 хв. він не заходив, оскільки дружина його не впускала, та вже після того як на її виклик приїхали працівники поліції він разом з ними зайшов в приміщення задля складання адмінматеріалів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , який підтримав апеляцію з викладених у ній мотивів, потерпілу ОСОБА_2 , яка просила рішення суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
Клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає до задоволення оскільки оскаржувану постанову винесено 24 березня 2023 року без його участі , а апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 03 квітня 2023 року після отримання в застосунку “Дія” 30.03.2023 року копії постанови та ознайомлення з мотивами прийнятого судом рішення.
       Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
       Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання захисного припису особою, стосовно якої він винесений, непроходження корекційної програми особою, яка вчинила насильство в сім`ї. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Згідно із п. 14 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Під психологічним насильством у сім`ї розуміється насильство, пов`язане із дією одного члена сім`ї на психіку іншого шляхом словесних образ, погроз, переслідування, яким умисно спричиняється емоційна невпевненість та нездатність себе захистити, чим завдається або може бути завдана шкода психічному здоров`ю цього члена сім`ї.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме у вчиненні домашнього насильства психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_2 , що полягали у висловлюваннях на її адресу нецензурною лайкою та погрози фізичного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю грунтується на даних, які містяться в протоколі про адміністративні правопорушення серії ВАВ №119673 від 28 грудня 2022 року ; рапорті старшого інспектора - чергового відділення поліції №4 (м. Збараж) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області В. Ригайло від 28 грудня 2022 року; письмових поясненнях ОСОБА_2 від 28 грудня 2022 року , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . 
       Відповідно до ст. 173-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
       Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП полягає в умисному вчиненні будь-яких дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
       Однак, у матеріалах справи відсутні будь які докази щодо вчинення ОСОБА_1 дій або бездіяльності фізичного, психологічного чи економічного характеру, внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
       Письмові пояснення ОСОБА_2 та її батька, ОСОБА_3 , не можуть братись до уваги, оскільки вони допитувались судом безпосередньо.
       Отже, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 173-2 КУпАП.
       Згідно із вимогами ст. ст.245,251,252,280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване та законне рішення.
       За таких обставин, керуючись положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України стосовно тлумачення сумнівів щодо доведеності вини на користь обвинуваченої особи, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад і подія адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з чим відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі підлягає закриттю.
       На підставі наведеного, керуючись п.1ч.1 ст.247, ст. 294 КУпАП, -
                                       П О С Т А Н О В И Л А:         
       Поновити строк на апеляційне оскраження.
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 березня 2023 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП скасувати , а провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв”язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя