ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/5923/23	Головуючий у 1-й інстанції Ломакін В.Є. 	
Провадження № 33/817/260/23 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.173-2 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою — ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП і накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 (десяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн (сто сімдесят гривень). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 536 грн (п`ятсот тридцять шість гривень) 80 (вісімдесят) копійок.

Згідно постанови, громадянка ОСОБА_1 26.03.2023, близько 06.40 год. перебуваючи в АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_2 , а саме дії психологічного характеру, що полягали у висловлюваннях на її адресу образ, чим могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Вказаними діями вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року скасувати і провадження закрити. 
Свої вимоги мотивує тим, що строк для подачі апеляційної скарги нею пропущений з поважних причин, так як ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи, а повний текст постанови нею отримано 25 квітня 2023 року. 
Вказує на те, що при складанні протоколу їй не були роз`ясненні права та обов`язки, що підтверджується відсутністю її підпису, чим порушено право на захист. Вважає, що підпис у протоколі про адміністративне правопорушення є підробленим. Вказує на те, що в матеріалах справи відсутні матеріали відеофіксації відмови ОСОБА_1 від дачі пояснень, як про це вказано у протоколі. Апелянт звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції також порушено її право на захист, оскільки ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи. Стверджує, що місцевий суд, при розгляді справи, не дослідив рапорт працівників поліції, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 є потерпілою. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав та скасувати постанову, а провадження закрити, думку її захисника Куковського І.О., проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Доводи клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року є поважними, а тому пропущений строк підлягає поновленню.
Щодо доводів апеляційної скарги по суті справи в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом. 
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. 
Згідно з ч.1 ст.173-2 КУпАП відповідальність настає у разі вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі винесення такого припису.
Згідно ст.1 Закону України "Про попередження насильства в сім`ї" від 15 листопада 2001 року, під насильством в сім`ї слід вважати будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї по відношенню до іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю. Психологічне насильство в сім`ї це насильство, пов`язане з дією одного члена сім`ї на психіку іншого члена сім`ї шляхом словесних образ або погроз, переслідування, залякування, якими спеціально спричиняється емоційна невпевненість, нездатність захистити себе та може завдатися або завдається шкода психічному здоров`ю.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що провадження по справі слід закрити у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи достатніх доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП з наступних підстав.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За змістом даної норми закону протокол про адміністративне правопорушення є доказом, який оцінюється на рівні з іншими належними та допустимими доказами. Однак, він не може бути єдиним доказом винуватості особи за відсутності будь-яких інших фактичних даних та за наявності суперечностей у доданих до нього матеріалах.
Так, з рапорту чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області інспектора Настин В.В. видно, що 26 березня 2023 року о 06:51 надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що її матір ОСОБА_2 висловлювала словесні образи, штовхала, шарпала і нанесла тілесні ушкодження, чим порушила тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника. 
Крім цього, в цьому рапорті вказано, що екіпажем поліції “Поліна”, які опрацьовували заяву ОСОБА_1 , щодо вчинення відносно неї домашнього насильства, велася безперервна відеофіксація. Здійснення відеофіксації працівниками поліції при оформленні адміністративних матеріалів також підтверджується і протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАБ №980586 від 26 березня 2023 року, в якому вказано про відеофіксацію відмови ОСОБА_1 від підписання протоколу про адміністративне правопорушення, який складено за відсутності свідків такої відмови.
Однак дані відеоматеріали, які би могли підтвердити те, що ОСОБА_1 , яка здійснила повідомлення про домашнє насильство щодо неї 16 березня 2023 року, також вчиняла домашнє насильство відносно своєї матері, працівниками поліції не долучено до матеріалів справи. 
Відсутність у матеріалах справи такого відеозапису також ставить під сумнів зазначені в протоколі відомості про те, що відеозаписом нагрудних камер було зафіксовано ознайомлення ОСОБА_1 зі складеним відносно неї протоколом, а також датою і часом його розгляду судом.
Суд першої інстанції на зазначене вище увагу не звернув, не викликав ОСОБА_1 в судове засідання, не дав належну правову оцінку наявним суперечностям у доказах по справі, а висновок про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП обґрунтував лише письмовим поясненням ОСОБА_2 де остання вказує на її сварку з ОСОБА_1 (а.с. 3)
Як вбачається з матеріалів справи, підрозділом поліції в ході перевірки заяви ОСОБА_1 не було здобуто жодних інших доказів та об`єктивних даних на підтвердження пояснень потерпілої ОСОБА_2 , до протоколу про адміністративне правопорушення їх не додано і в ході судового розгляду таких не встановлено.
Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції порушено право ОСОБА_1 на захист, оскільки останню не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду справи, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце та час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з положеннями ст.277-2 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повідомляється про дату та місце розгляду справи не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді.
Разом з цим, апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 . Місцевий суд виходив з того, що в протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 з часом і місцем розгляду справи ознайомлена, від підпису відмовилася в категоричній формі, що зафіксовано на нагрудну камеру №003639/11130123. Однак, зазначене повідомлення апеляційний суд вважає неналежним, так як матеріали відеофіксації здійснені працівниками поліції, які би підтвердили факт ознайомлення ОСОБА_1 з часом і місцем розгляду справи до матеріалів справи не долучені. 
Жодних відомостей про будь-яке інше повідомлення про час та місце розгляду справи щодо ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
З урахуванням цього слід визнати, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості реалізувати в суді свої права, передбачені ст.268 КУпАП, якими наділена особа, що притягається до адміністративної відповідальності, й зокрема права давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою тощо, тобто фактично була позбавлена права на захист, а отже і права на справедливий суд, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Таким чином, з матеріалів справи слідує, що в даному випадку склад адміністративного правопорушення, не доведений сукупністю належних і допустимих доказів, які би поза розумним сумнівом давали достатні підстави для беззаперечного висновку про винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є не обґрунтованою і не відповідає вимогам ст. ст. 245, 280 КУпАП, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження в цій справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк апеляційного оскарження.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 квітня 2023 року скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя