П О С Т А Н О В А
      І М Е Н ЕМ  У К Р А Ї Н И
 
02 травня 2023 року                                                                                   м. Київ
 
Справа №755/8404/22
Провадження № 22-ц/824/6015/2023
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   
сторони:                            позивач              Товариство з додатковою відповідальністю                                     «Експрес Страхування»,
відповідач          ОСОБА_1 ,
            
розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», поданою адвокатом Сас Олександром Миколайовичем, на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2022 року Товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Позов мотивований тим, що 09 липня 2020 року між ТДВ «Експрес Страхування» та Спільним Українсько-Білоруським підприємством «Укртехносинтез» у формі 
ТОВ було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів 
№ 202.20.2542416 зі страховою сумою 1 825 875,62 грн та строком дії з 16 липня 
2020 року до 15 липня 2021 року, франшиза при дорожньо-транспортній пригоді (далі - ДТП) - 0,00 %. Вказаним договором було застраховано автомобіль «Меrcedes-Вепz GLE 300D», реєстраційний номер НОМЕР_1 кузов № НОМЕР_2 .
26 червня 2021 року о 10 год. 30 хв. на вул. В. Гетьмана у м. Києві сталася ДТП, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Tiida», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення з застрахованим автомобілем «Меrcedes-Вепz GLE 300D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов 
№ НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався з правого боку в попутному напрямку, у зв`язку з чи скоїв з ним зіткнення. В результаті події автомобілі отримали механічні пошкодження.
Відповідно до умов договору страхування позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 54 670,90 грн, що підтверджується страховими актом від 15 липня 2021 року № 3.21.2728-1 та платіжним дорученням 
від 15 липня 2021 року № ЦО04393.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на дату ДТП була застрахована 
в ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/204255712, яким було забезпечено автомобіль «Nissan Tiida», реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 . Ліміт відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 2 600,00 грн.
28 липня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування за 
вих. № 5474/07-3.21.2728.
21 червня 2022 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування полісом № ЕР/ 204255712 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 36 630,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 31196.
28 липня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ОСОБА_1 із заявою про виплату франшизи за полісом № ЕР/ 204255712 за вих. № 5479/07-3.21.2728.
23 серпня 2021 року ОСОБА_1 було здійснено виплату франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності у розмірі 2 600,00 грн.
Звертаючись до суду із позовом, позивач, посилаючись на статтю 27 Закону України «Про страхування» та статтю 1194 ЦК України, зазначав, що відповідач повинен відшкодувати позивачу різницю між виплаченим відшкодуванням і страховою виплатою. 
ТДВ «Експрес Страхування» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму матеріальної шкоди в розмірі 15 440,31 грн, та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за позовною заявою ТДВ «Експрес Страхування» до 
ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 
            Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08грудня 2022 року 
у задоволенні позовних вимог ТДВ «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди відмовлено.
            Рішення суду мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 15 440,31 грн матеріальної шкоди, оскільки розмір шкоди, спричиненої ДТП при зверненні до ПрАТ «СК «Українська страхова група» з регресною вимогою становив 54 670,90 грн, що є меншим від страхового ліміту - 130 000,00 грн.
            31 січня 2023 року представник ТДВ «Експрес Страхування» - Сас О. М. подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 
08 грудня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
            Апеляційна скарга мотивована тим, що оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з її вини, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Заявник зазначає, що посилання суду першої інстанції на те, що розмір завданої шкоди не перевищує ліміту відповідальності страховика, не відповідає фактичним обставинам справи та є помилковим, оскільки суд не звернув уваги, що різниця між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана у тому числі законодавчим обмеженням щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме франшизою та врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов?язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 03лютого 2023 року апеляційну скаргу передано судді-доповідачу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 лютого 2023 року витребувано 
з Дніпровського районного суду міста Києва матеріали цивільної справи № 755/8404/22 за позовом ТДВ «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
            08 березня 2023 року матеріали цивільної справи № 755/8404/22 за позовом ТДВ «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди надійшли до Київського апеляційного суду.
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року клопотання представника ТДВ «Експрес Страхування» - адвоката Сас О. М. про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 
08 грудня 2022 року задоволено та поновлено його. 
Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТДВ «Експрес Страхування», поданою адвокатом Сас О. М., на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року у справі за позовом ТДВ «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову 
у даній справі становить 15 440,31 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 100 = 
268400,00 грн). 
А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
            Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише 
у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
            Встановлено, що 09 липня 2020 року між ТДВ «Експрес Страхування» та Спільним Українсько-Білоруським підприємством «Укртехносинтез» у формі ТОВ укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.20.2542416 із страховою сумою 1 825 875,62 грн та строком дії з 16 липня 2020 рокудо 15 липня 
2021 року, франшиза при ДТП за умовами договору становить - 0,00 %. 
Цим договором було застраховано автомобіль «Меrcedes-Вепz GLE 300D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
26 червня 2021 року о 10 год. 30 хв. на вул. В. Гетьмана у м. Києві сталася ДТП, а саме, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Nissan Tiida», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не дотрималась безпечної дистанції, в результаті чого здійснила зіткнення із застрахованим автомобілем «Меrcedes-Веnz GLE 300D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який рухався попереду, під керуванням ОСОБА_2 , який рухався з правого боку в попутному напрямку, у зв`язку з чи скоїла з ним зіткнення. 
            В результаті події автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 вересня 2021 року у справі № 760/17453/21 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Згідно частини шостої статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином встановлено, що вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.
Відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202.20.2542416 позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 54 670,90 грн, що підтверджується страховими актом 
від 15 липня 2021 року № 3.21.2728-1 та платіжним дорученням від 15 липня 2021 року 
№ ЦО04393.
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на дату ДТП була застраховано в ПрАТ «СК «Українська страхова група» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 
№ ЕР/204255712, яким було забезпечено автомобіль «Nissan Tiida», реєстраційний номер 
НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 . 
Ліміт відповідальності за даним полісом за шкоду, заподіяну майну становить 
130 000,00 грн, розмір франшизи - 2 600,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.
28 липня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ПрАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування за 
вих. № 5474/07-3.21.2728.
21 червня 2022 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснено виплату страхового відшкодування полісом № ЕР/ 204255712 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 36 630,59 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 31196.
28 липня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ОСОБА_1 із заявою про виплату франшизи за полісом № ЕР/ 204255712за вих. № 5479/07-3.21.2728.
Позивачем не заперечується, що 23 серпня 2021 року ОСОБА_1 здійснено виплату франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 2 600,00 грн.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив відшкодувати різницю між виплаченим відшкодуванням і завданою матеріальною шкодою, а саме: (54 670,90 грн -
36 630,59 грн - 2 600,00 грн) = 15 440,31 грн).
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним 
і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий 
і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Встановлено, що спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу стягнення з відповідачки різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та завданою майнової шкодою.
Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 
№ 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку 
з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. 
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 
03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження № 14-316цс18).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІVпередбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку 
з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані 
з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого 
у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, 
з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі 
№ 6-691цс15 та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 522/15636/16-ц (провадження 
№ 61-1819св17), суд касаційної інстанції дійшов таких висновків: 
- у справі № 6-691цс15: правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком
у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати);
- у справі № 522/15636/16-ц: виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом № 1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки 
в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі 
№ 6-691цс15).
Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі № 344/3008/17 (провадження № 61-26423св18), від 
15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19 (провадження № 61-10010св20), від 
16 лютого 2022 року у справі № 709/370/20 (провадження № 61-16320св20).
Ліміт відповідальності ОСОБА_1 за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 
№ ЕР/204255712 за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00 грн, розмір франшизи - 2 600,00 грн, що підтверджується матеріалами справи.
Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику 
у розмірі 54 670,90 грн, що підтверджується страховими актом від 15 липня 2021 року 
№ 3.21.2728-1 та платіжним дорученням від 15 липня 2021 року № ЦО04393.
21 червня 2022 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» здійснено виплату страхового відшкодування за полісом № ЕР/ 204255712 з урахуванням коефіцієнту зносу змінених складових у розмірі 36 630,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 31196.
28 липня 2021 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до ОСОБА_1 із заявою про виплату франшизи за полісом № ЕР/ 204255712 за вих. № 5479/07-3.21.2728.
Позивачем не заперечується, що 23 серпня 2021 року ОСОБА_1 здійснено виплату франшизи за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності у розмірі 2 600,00 грн.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Встановивши, що розмір шкоди не перевищує розміру страхового ліміту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Аргументи наведені в апеляційній скарзі вказаних висновків не спростовують.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу представника ТДВ «Експрес Страхування» - адвоката Саса О. М.без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08грудня 2022 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування», поданою адвокатом Сас Олександром Миколайовичем, залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року залишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                     А.М. Стрижеус
                
Судді:                                                                        Л.Д. Поливач
 
                                                                                  О.І. Шкоріна