Справа № 307/1528/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       04 травня 2023 року м. Ужгород
       
       Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого: Джуги С.Д.
суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.
з участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2022 року у складі судді Сас Л.Р., про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-
в с т а н о в и в :

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 2 047 843 грн.
25 серпня 2022 року подав до суду заяву про забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на незакінчений будівництвом житловий 13 % готовності житловий будинок номер АДРЕСА_1 , та незакінчений будівництвом шестиквартирний житловий будинок 50 % готовності, загальною площею 1200 кв. м по АДРЕСА_2 , власником яких, згідно договорів купівлі продажу № 12 від 15 червня 1998 року та від 13 червня 2001 року є ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.
В обґрунтування заяви ОСОБА_2 посилався на те, що 06 жовтня 2021 року між ним та відповідачкою укладено договір позики, відповідно до якого вона отримала кошти для добудови житлових будинків по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , у першу чергу для придбання будівельних матеріалів та виконання робіт. Проте матеріали не закуплені та жодні роботи не виконуються. Ці кошти вони з братом використовують для закупівлі оптових партій цукру та реалізації на території області. Крім цього, відповідачка вчиняє підготовчі дії для реалізації об`єктів незавершеного будівництвом нерухомого майна, розташованих у АДРЕСА_1 , шляхом викупу земельних ділянок із комунальної власності у приватну. Отже, відповідачка умисно уникає повернення боргу, вчиняє дії, які унеможливлять у майбутньому стягнути борг за рахунок реалізації виконавчим органом незавершеного будівництва багатоквартирних житлових будинків до того, як буде винесено судове рішення про стягнення боргу і таке буде звернуто до виконання. Згідно висновків про вартість незавершеного будівництва багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_4 та 133 вартість складає 1 876 923,00 грн. та 97 671,62 грн.
За таких обставин існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його праву на поверненню грошей, у тому числі за рахунок продажу майна боржника і може зробити неможливим виконання судового рішення.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2022 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт на незакінчений будівництвом житловий 13 % готовності житловий будинок номер АДРЕСА_1 , та незакінчений будівництвом шестиквартирний житловий будинок 50 % готовності, загальною площею 1200 кв. м по АДРЕСА_2 , власником яких, згідно договорів купівлі продажу № 12 від 15 червня 1998 року та від 13 червня 2001 року є ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 ставить питання про скасування зазначеної ухвали та закриття провадження у справі, оскільки така постановлена всупереч вимогам статей 151-153 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову немає, оскільки відсутнє обґрунтування для застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт майна, і позивачем не надано доказів на підтвердження суттєвого ускладнення або неможливості виконання рішення по суті в разі задоволення заявленого позову.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов`язаний подавати суду докази.
Згідно із ч.1, п.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. 
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».
Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Матеріалами справи встановлено, що у травні 2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 2 047 843грн. У заявленому позові позивач вказує, що 06 жовтня 2021 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого вона отримала кошти для добудови житлових будинків по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , у першу чергу для придбання будівельних матеріалів та виконання робіт. Проте матеріали не закуплені та жодні роботи не виконуються. Ці кошти вона з братом використовують для закупівлі оптових партій цукру та реалізації на території області. Крім цього, відповідачка вчиняє підготовчі дії для реалізації об`єктів незавершеного будівництвом нерухомого майна, розташованих у АДРЕСА_1 , шляхом викупу земельних ділянок із комунальної власності у приватну. Відповідачка умисно уникає повернення боргу, вчиняє дії, які унеможливлять у майбутньому стягнути борг за рахунок реалізації виконавчим органом незавершеного будівництва багатоквартирних житлових будинків до того, як буде винесено судове рішення про стягнення боргу і таке буде звернуто до виконання. Згідно висновків про вартість незавершеного будівництва багатоквартирних житлових будинків по АДРЕСА_4 та 133 вартість складає 1 876 923,00 грн. та 97 671,62 грн.
Таким чином із змісту заявлених вимог вбачається, що відповідач отримала від позивача грошові кошти розмірі 2 047 843грн. для придбання будівельних матеріалів та виконання робіт з метою добудови житлових будинків по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , однак такі зобов`язання не виконує, отримані грошові кошти не повертає, а тому позивач заявив вимоги про стягнення їх з відповідача в судовому порядку. 
У заяві про забезпечення даного позову позивач просить до набрання законної сили рішенням суду по суті спору накласти арешт на незакінчений будівництвом житловий 13 % готовності житловий будинок номер АДРЕСА_1 , та незакінчений будівництвом шестиквартирний житловий будинок 50 % готовності, загальною площею 1200 кв. м по АДРЕСА_2 , власником яких є відповідачка ОСОБА_1 .
Колегія суддів вважає, що позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вище вказане майно відповідача та предметом позовних вимог - стягнення коштів у розмірі 2 047 843грн. Між сторонами дійсно існує спір, оскільки позивач просить стягнути з відповідача отримані вказані грошові кошти, натомість відповідач не вживає жодних заходів щодо повернення даних коштів і їх не повертає.
За вказаних обставин наявні обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення заявленого позову, а застосування забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, спроможне забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача та слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача. 
Заявлені заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, з якими позивач звернувся до суду. 
Окрім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на законних підставах вжито заходів забезпечення позову та обґрунтовано постановлено оскаржувану ухвалу. Підстав для її скасування чи зміни не має.
Доводи апеляційної що скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.
За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст.375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-
постановив :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 06 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 15 травня 2023 року.
Головуючий : 
Судді: