ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2023 року	Львів	Справа № 300/789/23 пров. № А/857/6467/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,
розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу Депутата Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року про закриття провадження (головуючого судді Микитюка Р.В., ухвалену у письмовому провадженні в м. Івано-Франківськ) у справі № 300/789/23 за позовом Депутата Болехівської міської ради Івано-Франківської області Юсипа Андрія Львовича до Болехівського міського голови Яцинина Івана Васильовича про визнання протиправними та скасування рішень,-
ВСТАНОВИВ:

Депутат Болехівської міської ради Івано-Франківської області Юсип А.Л. 02.03.2023 звернувся в суд з позовом до Болехівського міського голови Яцинина Івана Васильовича в якому просить визнати протиправними та скасувати розпорядження Болехівського міського голови від 07.02.2023 №23-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання від 04.02.2023 №03-25/23 «Про скасування рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради від 22.09.2022 №109 «Про роботу головного спеціаліста, еколога відділу житлово-комунального господарства, будівництва, транспорту, екології та благоустрою міськвиконкому за 2021 рік та І півріччя 2022 року», від 07.02.2023 №24-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання від 04.02.2023 №02-25/23 «Про скасування рішення виконавчого комітету Болехівської міської ради від 26.05.2022 №47 «Про внесення змін до бюджету Болехівської міської територіальної громади на 2021 рік», від 07.02.2023 №25-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання від 04.02.2023 №07-25/23 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Болехівської міської ради Ігоря Герецького», від 07.02.2023 №26-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання від 04.02.2023 №01-25/23 «Про розпуск виконавчого комітету Болехівської міської ради», від 07.02.2023 №27-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання від 04.02.2023 №04-25/23 «Про затвердження Регламенту Болехівської міської ради VIII демократичного скликання в новій редакції», від 07.02.2023 №28-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII скликання від 04.02.2023 №08-25/23 «Про звільнення керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету Болехівської міської ради Івана Івашківа», від 07.02.2023 №29-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання від 04.02.2023 №06-25/23 «Про звільнення заступниці міського голови з питань діяльності виконавчих органів Ілони Калитин», від 07.02.2023 №30-р «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII демократичного скликання від 04.02.2023 №05-25/23 Про затвердження пропозицій та звіту роботи тимчасової контрольної комісії, створеної рішенням Болехівської міської ради від 21.12.2021 №21-16/21» та визнати протиправною бездіяльність Болехівського міського голови, яка полягає у непідписанні та незабезпеченні набуття чинності рішень позачергової XXV сесії Болехівської міської ради від 04.02.2023.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року закрито провадження у справі.
Не погодившись з ухвалою суду депутат Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що вона постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду для продовження розгляду. Посилається на постанови Верховного Суду від 22.04.2020 у справі №360/2169/19, від 27.04.2020 у справі №381/329/17 та на судову практику у справі №260/4321/21.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.
Згідно із частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.05.2023 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що депутат Болехівської міської ради Івано-Франківської області Юсип А.Л. 02.03.2023 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до Болехівського міського голови Яцинина Івана Васильовича про визнання протиправними та скасування рішень.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.03.2023 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 161 КАС України та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
13.03.2023 позивачем зазначений в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недолік усунуто, відтак ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
27.03.2023 від відповідача Болехівського міського голови Яцинина Івана Васильовича надійшло клопотання про закриття провадження у даній справі, яке мотивоване тим, що міському голові надано право на зупинення дії рішення міської ради шляхом видання відповідних зауважень, які можуть бути подолані двома третинами голосів, від загального складу ради. Право накладати вето на рішення відповідної ради належить до дискреційних повноважень голови цієї ради, яке згодом може бути подолане самою радою. Таким чином, суд не вправі надавати оцінку підставам для накладення такого вето, викладеним у зауваженнях голови ради.
Закриваючи провадження у адміністративній справі суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження міського голови про зупинення рішення сесії міської ради не може бути предметом оскарження.
Даючи правову оцінку оскаржуваному судовому рішенню та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
На підставі пунктів 1, 2, 7 частини 1 статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Таким чином, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на розгляд до адміністративного суду спір, який виник між конкретними суб`єктами відносно їх прав та обов`язків, в конкретних правових відносинах, в яких один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою інших суб`єктів.
За змістом частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.
За приписами частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі – Закон №280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Частиною 4 цієї статті передбачено, що рішення сільської, селищної, міської ради у п`ятиденний строк з моменту його прийняття може бути зупинено сільським, селищним, міським головою і внесено на повторний розгляд відповідної ради із обґрунтуванням зауважень. Рада зобов`язана у двотижневий строк повторно розглянути рішення. Якщо рада відхилила зауваження сільського, селищного, міського голови і підтвердила попереднє рішення двома третинами депутатів від загального складу ради, воно набирає чинності.
Згідно із частиною 8 вказаної статті сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.
Положеннями пунктів 8, 9, 20 частини 4 статті 42 Закону №280/97-ВР встановлено, що сільський, селищний, міський голова скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання, видає розпорядження у межах своїх повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 73 Закону №280/97-ВР акти ради, сільського, селищного голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно проживають або тимчасово проживають на відповідній території. 
З урахуванням наведеного нормативного регулювання, колегія суддів вважає, що міському голові надано право на зупинення дії рішення міської ради шляхом видання відповідних зауважень, які можуть бути подолані двома третинами голосів, від загального складу ради. Право накладати вето на рішення відповідної ради належить до дискреційних повноважень голови цієї ради, яке згодом може бути подолане самою радою. Таким чином, суд не вправі надавати оцінку підставам для накладення такого вето, викладеним у зауваженнях голови ради.
Зупиняючи рішення міської ради, міський голова вважав, що рішення прийнято всупереч норм чинного законодавства, що викладено в зауваженнях, які додані до розпоряджень, як він зазначає у своєму клопотанні від 27.03.2023 поданому до суду.
Відтак колегія суддів дійшла висновку, що самі по собі зауваження міського голови та оскаржувані позивачем розпорядження №23-№30 «Про зупинення рішення позачергової XXV сесії Болехівської міської ради VIII скликання» від 04.02.2023 не можуть бути предметом судового оскарження, оскільки належать до виключних повноважень міського голови, а їх обґрунтованість перевіряється радою шляхом повторного розгляду зупиненого рішення.
Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №813/5033/17, від 19.02.2020 у справі №2а-2378/11 та від 23.06.2020 у справі № 461/11571/15-а, від 18.05.2022 у справі №824/609/19-а, від 12.09.2022 у справі №727/8953/17, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта стосовно правомірності своїх дій щодо звернення до суду про визнання протиправними та скасування рішень, а саме розпоряджень відповідача, позаяк такі посилання спростовуються вищевикладеними аргументами суду, а також висновками Верховного Суду у даній категорії справ, а посилання на судову практику у справі №260/4321/21 є необґрунтованим, оскільки в даній справі відсутнє рішення Верховного Суду.
Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 27.04.2020 у справі №381/329/17 спростовуються правовими висновками Верховного Суду у справах від 18.05.2022 №824/609/19-а та від 12.09.2022 №727/8953/17, які прийняті пізніше, також Верховний Суд у справі №381/329/17 відмовив в задоволенні позову з підстав, що оскаржуване розпорядження голови не є нормативно-правовим актом, який би порушував права позивача 2, і також не є актом індивідуальної дії щодо позивача 2, оскільки дане розпорядження не було направлене безпосередньо на права позивача 2 і не було безпосередньо адресоване йому.
Також апеляційний суд не приймає доводи скаржника, які ґрунтуються на висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 22.04.2020 у справі №360/2169/19, оскільки правовідносини в цій справі не є релевантними. Суд касаційної інстанції у цій справі висловив позицію щодо прийняття рішення про дострокове припинення повноважень міського голови у випадках, передбачених Законом №280/97-ВР, яке належить до виключних повноважень відповідної ради. 
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.  
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №№ 29458/04, 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що «судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, у пункті 23 рішення Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника та норми процесуального права, щодо можливого захисту права позивача при зверненні до адміністративного суду. 
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі зокрема, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Згідно з приписами частини 1 статті 239 КАС України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.
При цьому зважаючи на правовий висновок, висловлений Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 13.03.2018 у справі №800/554/17 та від 08.04.2020 у справі №11-883апп19, відповідно до якого поняття «спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» необхідно тлумачити з огляду на положення ч. 3 ст. 124 Конституції України в ширшому значенні як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, Суд не роз`яснює позивачеві до юрисдикції якого суду мав би належати розгляд даної справи.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Депутата Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 березня 2023 року про закриття провадження у справі № 300/789/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              В.В. Гуляк

                                                                                          Р.Й. Коваль