П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/9509/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції: Блонський В.К. 
Суддя-доповідач:  Смілянець Е. С. 
07 червня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Смілянця Е. С. 
суддів:  Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В., 
представника позивача: Зайця І.О.,  

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Хмельницькій області до ОСОБА_1 про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу, 
В С Т А Н О В И В :
позивач,  Головне управління ДПС у Хмельницькій області, звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 (відповідача) про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу в сумі 34791,80 грн.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 22.11.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки наявність податкового боргу не спростована, докази його погашення платником не надані   і судом не встановлені,     позов підлягає задоволенню.
Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що про наявність так званого боргу відповідачу стало відомо лише після отримання поштою рішення суду. Про наявність судового спору також відповідача повідомлено не було.
Вважає, що при нарахуванні податку на нерухоме майно позивач зобов`язаний був би взяти витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та здійснити відповідні розрахунки, однак цього не зробив, оскільки як видно з рішення суду об`єктами оподаткування стали приміщення, які було відчужено відповідачем на підставі договорів купівлі-продажу ще у 2017 та 2018 роках.
Зокрема, згідно з договором купівлі-продажу від 02 березня 2017 року відповідачем було відчужено на користь ОСОБА_2 приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з підвальними та складськими приміщеннями загальною площею 471,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 січня 2018 року відповідач відчужила на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 магазин та аптечний пункт загальною площею 244,4 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний магазин та аптечний пункт знаходяться на земельній ділянці площею 0,0431 кадастровий номер 6810800000:12:002:3049. Вказана земельна ділянка також була відчужена на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 січня 2018 року.
Нерухоме майно вказане вище було перереєстроване на нових власників, та відповідно припинене право власності за відповідачем, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності не нерухоме майно від 06.12.2022 року.
Однак, незважаючи на ці обставини Головне Управління ДПС у Хмельницькій області нарахувало податок на нерухоме майно, в тому числі і на об`єкти нерухомого майна загальною площею 715,8 кв.м. які було відчужено ще декілька років тому.
Крім того, відповідно до п. 266.7.2. статті 266 Податкового кодексу України Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Також зазначає, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Однак всупереч цьому позивач не виконав прямих вказівок Закону. Жодних повідомлень з детальним розрахунком суми не надсилав.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що до звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу платник не звертався із заявою про проведення звірки в порядку підпунктом 266.7.3 пункту 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України. Платнику на його адресу було надіслано податкову вимогу від 17.03.2020 № 1537-56, однак вжиті заходи не призвели до погашення боргу.
В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги відповідача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника сторони, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач має податковий борг в сумі 34791,80 грн. по платежах до бюджету, який утворився внаслідок несплати у встановлені законом строки податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - 34791,80 грн.
Податковий борг по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості у розмірі 34791,80 грн. виник на підставі податкових повідомлень-рішень:
- №0088107-5806-2225 від 25.03.2019 р. в розмірі 4382,90 грн.;
- №0058752-5805-2222 від 19.03.2020 р. в розмірі 9825,33 грн.;
- №0058753-5805-2222 від 19.03.2020 р. в розмірі 5099,41 грн.;
- №0151618-2408-2225 від 07.04.2021 р. в розмірі 10193,61 грн.;
- №0151619-2408-2225 від 07.04.2021 р. в розмірі 5290,55 грн.
Загальний розмір непогашеного податкового боргу становить 34791,80 грн. Інформація про оскарження зазначених податкових рішень або про їх скасування суду не надана.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Так, за змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та сума непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Пунктом 95.1 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Згідно з пунктом 87.2 статті 87 ПК України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Відповідно до п.95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Пункт 95.4 ст. 95 ПК України передбачає, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить платнику.
Відповідно до п. 87.11. ст. 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Згідно з п. п. 19-1.1.22   п.19-1.1   ст. 19-1 ПК України   контролюючі органи здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.
У разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу (п. 59.1 статті 59 ПК України) Якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення ( п. 59.5 статті 59 ПК України)
Як встановлено судом першої інстанції, відповідач має податковий борг в сумі 34791,80 грн. по платежах до бюджету, який утворився внаслідок несплати у встановлені законом строки податкових зобов`язань по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами - 34791,80 грн, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень: №0088107-5806-2225 від 25.03.2019 р. в розмірі 4382,90 грн.;- №0058752-5805-2222 від 19.03.2020 р. в розмірі 9825,33 грн.; №0058753-5805-2222 від 19.03.2020 р. в розмірі 5099,41 грн.; №0151618-2408-2225 від 07.04.2021 р. в розмірі 10193,61 грн.; №0151619-2408-2225 від 07.04.2021 р. в розмірі 5290,55 грн. Інформація про оскарження зазначених податкових рішень або про їх скасування суду не надана.
На виконання протокольної ухвали суду апеляційної інстанції від 24.04.2023 позивачем було надано пояснення щодо порядку формування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які були сформовані на підставі інформаційних систем ДПС України. При цьому інформація щодо витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо відповідача Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області не надавалась.
Разом з тим, з наданих до апеляційної скарги копій договорів купівлі-продажу та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (відповідача) встановлено, зокрема, що згідно з договором купівлі-продажу від 02 березня 2017 року відповідачем було відчужено на користь ОСОБА_2 приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з підвальними та складськими приміщеннями загальною площею 471,4 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 
Відповідно до договору купівлі-продажу від 31 січня 2018 року відповідач відчужила на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 магазин та аптечний пункт загальною площею 244,4 кв. м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (сформовані податкові повідомлення-рішення:  №0058753-5805-2222 від 19.03.2020 р. в розмірі 5099,41 грн.;  №0151619-2408-2225 від 07.04.2021 р. в розмірі 5290,55 грн.). Вказаний магазин та аптечний пункт знаходяться на земельній ділянці площею 0,0431 кадастровий номер 6810800000:12:002:3049. Вказана земельна ділянка також була відчужена на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 січня 2018 року. 
При цьому, незважаючи на ці обставини Головне Управління ДПС у Хмельницькій області нарахувало податок на нерухоме майно, в тому числі і на об`єкти нерухомого майна загальною площею 715,8 кв.м. які було відчужено.
Доводи позивача, що від відповідача не надходила письмова заява про проведення перерахунку по податку на нерухоме майно з відповідними документами, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки приписами підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено право особи на звернення з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки, а не обов`язок.
При цьому визначення сум грошових зобов`язань є дискреційними повноваженнями і виключною компетенцією контролюючих органів. Своєю чергою, завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпечення ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади.
Отже, саме позивач в межах реалізації покладених на нього функцій уповноважений отримувати у порядку, визначеному законодавством, інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, за результатами аналізу яких реалізує компетенцію в частині визначення сум грошових зобов`язань у порядку, визначеному пунктом 54.3 статті 54 ПК України. 
Разом з цим, суд, надаючи правову оцінку підставам відповідальності і розміру визначеним контролюючим органом грошовим зобов`язанням, не вправі підміняти собою такий орган та приймати рішення щодо визначення їх розміру.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №822/2972/13-а, від 15.12.2020 у справі №826/4847/15 та від 25.05.2021 у справі №823/1147/16.
Натомість, будь-яких доказів, що спростовують доводи відповідача, позивач суду не надав, а також не навів жодних контраргументів на підтвердження обґрунтованості прийнятого спірного рішення щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 коштів в рахунок погашення податкового боргу в сумі 34791,80 грн., тому колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Хмельницькій області відмовити.  

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова складена в повному обсязі 08 червня 2023 року. 

Головуючий	 	 	Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.