КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД   

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/7706/2023                                          
 
                                                          П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
          м. Київ                                                                                         Справа № 760/19434/22
 
11 травня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                      - Борисової О.В.
                                - Левенця Б.Б.
при секретарі           - Осадченко І.В. 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року,  ухвалене під головуванням судді  Шереметьєвої Л.А., у цивільній справі за заявою  ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,-
 
                                       в с т а н о в и в:
 
26 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про видачу обмежувального припису.
В обґрунтування вимог заяви зазначала, що з 15 серпня 2014 року перебуває з ОСОБА_1 у шлюбу, від якого мають малолітню доньку.Шлюбні відносини між ними фактично припинені 14 березня 2022 року, коли ОСОБА_1 був призначений на службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 , і з зазначеного часу вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства.
Вона з донькою проживала за адресою   АДРЕСА_1 , проте, у зв`язку з ситуацією в країні тимчасово проживає з дитиною у Київській області, Білоцерківський рай      он, с. Ріжки.
Посилається на те, що     ОСОБА_1 зловживав алкоголем і в стані алкогольного сп`яніння поводив себе неадекватно, обзивав її, виганяв з квартири, усіляко провокував сварку і це все в присутності дитини.
Після того, як вона прийняла рішення розлучитися і сповістила  про це ОСОБА_1 , він намагався викликати у неї жалість, писав, що став у чергу бажаючих відправитися на передову, писав, що навіть здав пістолет, бо йому різні думки лізуть у голову, що його ніхто не чекає і що йому немає сенсу жити. Потім він  намагався  переконати її, що змінився, не буде пити та кинув палити і, начебто, погодився нормально розлучитися.
Проте, потім почав поводити себе неадекватно, постійно ображає її, принижує, насміхається, погрожує відібрати дитину. Також почав погрожувати її знайомому, в хаті якого вони проживають у селі.
04 жовтня 2022 року вона подала на розлучення, і після цього  ОСОБА_1 став ще гірше себе поводити: взламав її аккаунт в телефоні і мав доступ до її фото, до браузера, до повідомлень та прослуховував її дзвінки, всюди переслідує її, звинуватив у крадіжці речей з квартири.
Вважає, що таким чином заінтересована особа ОСОБА_1 після остаточного припинення шлюбних відносин систематично вчиняє психологічне насильство стосовно неї, яке полягає в принизливих систематичних образах.
Стверджує, що з  вини   ОСОБА_1 у неї почало погіршуватися здоров`я, оскільки вона тривалий час переносить глибокі моральні страждання, що позбавляє її нормальних життєвих зв`язків і вимагає додаткових зусиль та сил на організацію свого життя із постійними дзвінками та повідомленнями від ОСОБА_1 .
Вона неодноразово зверталась  з приводу  такої поведінки ОСОБА_1 і до  командира військової частини, де він служить і в поліцію, але психологічне насильство ОСОБА_1 не припиняється.
 З огляду на вище викладене, просила суд  видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 строком на 6 місяці у вигляді тимчасового обмеження його прав,з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонити переслідувати ОСОБА_2 та заборонити в будь- який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року заяву задоволено. 
Видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 строком на 3 місяці у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонено переслідувати ОСОБА_2 та заборонено в будь- який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 14 березня 2023 року заінтересована особа ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмовуу задоволенні заяви ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин справи. 
Зазначає, що з 15 серпня 2014 року він та ОСОБА_2 проживали разом за адресою:      АДРЕСА_2 . За весь час їх спільного проживання жодного разу в них не було сварок. Весь цей час він працював на різних посадах та утримував свою родину. Так, з 08.11.2010 року по 06.11.2015 року він перебував на службі в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року  по 31.07.2018  року  він перебував на службі у Національній поліції України, з 01.08.2018 року по 23.09.2021 року перебував на службі у податковій міліції. Вказує на те, що за весь час проходження служби він не отримав жодної догани.
Відповідно до службової характеристики від 23.09.2021 року він характеризуюся як товариський, готовий прийти на допомогу іншим. Простий та доступний у спілкуванні. На критичні зауваження реагує правильно, роблячи при цьому відповідні висновки. Скромний у побуті. За характером дисциплінований, старанний та врівноважений.
Зазначає, що з  14 березня 2022 року його було мобілізовано у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні і саме з цього часу він не проживає з ОСОБА_3 , оскільки місце його служби знаходиться у м. Чоп.
Вказує на те, що ОСОБА_2 почала обмежувати його у спілкуванні з донькою, а з жовтня 2022 року почала проживати разом з невідомим йому чоловіком та звернулася до суду з заявою про розірвання їх шлюбу.
Звертає увагу суду на те, що припинення його спілкування з ОСОБА_3 потягне за собою погіршення умов проживання їх  дитини, оскільки він не зможе у повній мірі опікуватись нею, купляти та передавати необхідні речі та подарунки, приймати участь у вихованні своєї рідної дитини, що також є порушенням його прав, як батька дитини.
Вважає, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги роздруківки з месенджерів, що були подані ОСОБА_2 разом з заявою, оскільки зміст цих повідомлень був викривлений ОСОБА_3 ,  так як він не писав ОСОБА_2 погрози чи образливі фрази, а звертався з проханнями не обмежувати його у спілкуванні з донькою.
Крім того, суд першої інстанції, за відсутності жодного доказу, прийшов до хибного висновку, що він, нібито, прослуховує телефоні розмови ОСОБА_3 , а також відслідковує її активність у мережі Internet. 
02 травня 2023 року від представника заявника ОСОБА_2 адвоката Савчука Ярослава Олеговича до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому  представник зазначає, що не погоджується з доводами апеляційної скарги відносно того, що між сторонами не було сварок, оскільки сварки між сторонами були постійно і частіше за все через пияцтво ОСОБА_1 . Вказує на те, що заявниця не обмежувала апелянта у спілкуванні з дитиною та існування припису не обмежує його у спілкуванні з дитиною. 
Вказує на те, що апелянт дуже часто зловживав алкоголем і в стані сп`яніння поводив себе неадекватно, обзивав  ОСОБА_2 , виганяв з квартири, усіляко провокував сварку і це все було в присутності доньки. Зазначає, що ОСОБА_1 постійно вчиняє психологічний тиск на ОСОБА_2   та погрожує відібрати у неї дитину. 
З огляду на вище викладене, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін.
В судовому засіданні представник  ОСОБА_1 адвокат  Каленіченко  Сергій  Миколайович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та  просив її задовольнити, скасувати  оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви  ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 
ОСОБА_2 та її  представник адвокат  Савчак  Ярослав  Олегович  в судовому засіданні  проти доводів  апеляційної скарги заперечували, просили  залишити її без задоволення, а рішення  Солом`янського районного суду м.Києва від  15 лютого 2023 року  залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи,  вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 15 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Після укладення шлюбу ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_2 ». 
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_6 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження,  виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві. 
ОСОБА_2 було надано скріншоти смс переписки в додатку " Telegram" між нею та ОСОБА_1 з яких вбачається, що між сторонами  постійно виникають конфліктні ситуації. ОСОБА_1   надсилаються заявниці ОСОБА_2   повідомлення образливого характеру, а також  образливі та принизливі  слова і фрази. 
Задовольняючи заяву ОСОБА_2 ,  видаючиобмежувальний припис щодо ОСОБА_1 строком на 3 місяці у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонено переслідувати ОСОБА_2 та заборонено в будь- який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб,  суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_2 є постраждалою від погроз її чоловіка, оскільки відносно нею останнім вчиняється психологічне насильство щодо неї та її знайомого, який надав їй прихисток під час війни, а тому вона має право на захист судом шляхом видачі обмежувального припису.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Відповідно до пункту першого частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 07 грудня 2017 року   № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству», що визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 2, 7 частини другої статті 3 Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя; батьки (мати, батько) і дитина (діти).
Відповідно до пунктів 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису, ОСОБА_2 в обґрунтування  вимог заяви зазначала, що ОСОБА_1 зловживав алкоголем і в стані алкогольного сп`яніння поводив себе неадекватно, обзивав її, виганяв з квартири, усіляко провокував сварки і це все при дитині. Окрім того, що він погрожує їй, ОСОБА_1 погрожує її знайомому, в хаті якого вона з дитиною проживала у селі с. Ріжки Білоцерківського району Київської області. 
Також ОСОБА_2 зазначала, що після того, як вона подала позовну заяву про розірвання шлюбу, її відносини з ОСОБА_1 погіршились, останній взламав її аккаунт в телефоні і мав доступ до її фото, до браузера, до повідомлень та прослуховував її дзвінки, всюди переслідує її, звинуватив у крадіжці речей з квартири.
На підтвердження своїх доводів ОСОБА_2 надала до суду першої інстанції численні скріншоти смс переписки в додатку " Telegram" між нею та ОСОБА_1  з якої вбачається, що між сторонами постійно виникають конфліктні ситуації, ОСОБА_1   надсилає заявниці  повідомлення образливого характеру, а також образливі та принизливі  слова і фрази. ОСОБА_1   в переписці підтверджує  факт  прослуховування ним розмов  заявниці та надає скріншот історії її браузера. Також з наданої переписки вбачається, що ОСОБА_1  погрожує фізичною розправою особі,  в будинку  якої мешкає  заявниця з малолітньою дитиною.
 В судовому засіданні  суду першої інстанції та  апеляційного суду заявниця  зазначила, що боїться погроз  чоловіка, втратила сон та спокій, погрози  ОСОБА_1 щодо неї та щодо  її знайомого вона сприймає реально з урахуванням перебування ОСОБА_1 на військовій службі та  наявності у нього доступу до зброї.
 Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши доводи учасників справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1   протягом тривалого часу вчиняє щодо ОСОБА_2 психологічне насильство, яке  виражається у надсиланні заявниці повідомлень образливого характеру, а також образливих та принизливих слів і фраз, в переписці підтверджує факт прослуховування розмов заявниці та надає скріншот історії її браузера, погрожує фізичною розправою особі, в будинку якої мешкає заявниця з дитиною. Такі дії ОСОБА_1 мають тривалий характер, що свідчить про вірогідність продовження ним вчинення аналогічних дій по відношенню до заявниці, а тому наявні правові підстави  для видачіобмежувальногоприпису щодо ОСОБА_1 строком на 3 місяці у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням на нього наступних обов`язків: заборонипереслідувати ОСОБА_2 та заборонив будь- який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Доводи апеляційної скарги   ОСОБА_1   про те, що суд першої інстанції не повинен був брати до уваги роздруківки з месенджерівв додатку " Telegram", що були подані ОСОБА_2 разом з заявою, оскільки зміст цих повідомлень був викривлений ОСОБА_3 , так як  він не писав ОСОБА_2 погрози чи образливі фрази, а звертався з проханнями не обмежувати його у спілкуванні з донькою, колегія суддів відхиляє так як, не заперечуючи факт  відправлення  смс повідомлень на телефон заявниці, ОСОБА_1 не надав доказів  викривлення змісту  вказаних смс повідомлень заявницею. Відповідно до вимог частин першої, третьої статті 100 ЦПК України,   електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.
Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 про те, що відповідно до службової характеристики від 23.09.2021 року він характеризуюся як товариський, готовий прийти на допомогу іншим. Простий та доступний у спілкуванні. На критичні зауваження реагує правильно, роблячи при цьому відповідні висновки. Скромний у побуті. За характером дисциплінований, старанний та врівноважений, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, так як  характеризують поведінку  ОСОБА_1 на роботі та  його ставлення до своїх службових обов`язків та до колег по службі, а предметом розгляду у даній справі є ставлення  ОСОБА_1 до своєї дружини ( колишньої  дружини).
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що припинення його спілкування з      ОСОБА_3 потягнене за собою погіршення умов проживання їх спільної дитини - доньки  ОСОБА_6 , оскільки він не зможе у повній мірі опікуватись з нею, купляти та передавати необхідні речі та подарунки, приймати участь у вихованні своєї рідної дитини, що також є порушенням його прав, як батька дитини, колегія суддів відхиляє, оскільки обмежувальним приписом   ОСОБА_1 заборонено переслідувати ОСОБА_2 та  в будь- який спосіб спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Вказаний припис не містить  будь-яких обмежень  у спілкуванні батька зі своєю донькою в купівлі та передачі їй необхідних речей та подарунків. Крім того,  обмежувальний припис є тимчасовим і виданий на  три місяці.
Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року ухвалено з дотриманням норм  матеріального  та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги заінтересованої особи ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд,-
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 15 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 травня 2023 року.

 
 
Головуючий:                                              Судді: