ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

23 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 390/1470/21	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
 суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 березня 2023 року (суддя Варакіна Н.Б.) у справі №390/1470/21 за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Панченка Олексія Олеговича, УПП в Кіровоградській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4945124 від 24 жовтня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на необґрунтованість та неправомірність оскарженого рішення, оскільки винесене відповідачем за відсутності події та складу правопорушення, без наявності належних доказів вчинення такого. 
Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду фактично мотивовано тим, що відповідачем надано докази (диск з відеозаписом), які свідчать про порушення позивачем вимог ПДР, що, у свою чергу, свідчить про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи,  просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позиція позивача фактично полягає у тому, що суду не було надано допустимих доказів, які б свідчили про порушення позивачем ПДР, у зв`язку з чим суд дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обґрунтованість.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із такого.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 24.10.2022 інспектором УПП в 
Кіровоградській області лейтенантом поліції Панченко О.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАО №4945124, згідно з якою позивач на а.д. М-30,700 км.+200м., керував т.з. OpelZafira, д.н. НОМЕР_1 та здійснив обгін на перехресті, чим порушив п.14.6 а ПДР України.
Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що з наданих відповідачем доказів (запис відеореєстратора) можливо дійти висновку про порушення позивачем п.14.6 «в» ПДР.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з огляду на таке.
Відповідно до п.14.6 а ПДР України передбачено, що обгін заборонено а) на перехресті;б) на залізничних переїздах і ближче ніж за 100 м перед ними;в) ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом;г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості;ґ) транспортного засобу, який здійснює обгін або об`їзд;д) у тунелях;е) на дорогах, що мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку;є) колони транспортних засобів, позаду якої рухається транспортний засіб з увімкненим проблисковим маячком (крім оранжевого).
Згідно із ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, порушення правил проїзду перехресть створює склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
У свою чергу, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, перелік джерел яких наведено в ст.251 КУпАП.
Статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Як на підтвердження встановленого факту порушення позивачем ПДР відповідач посилався на відеозапис зроблений відеореєстратором. Натомість, вказаний відеозапис (долучено до матеріалів справи) не підтверджує вчинення позивачем правопорушення, обставини якого викладені в оскаржуваній постанові. Так, з вказаного запису не можливо встановити те, що на відеозапису зафіксовано автомобіль під керуванням позивачем, оскільки з вказаного відеозапису не можливо встановити а ні марку транспортного засобу, а ні його державний номер.
Отже диск з відеозаписом, який надавався відповідачем суду першої інстанції, не може бути визнаний належними доказом у справі, який підтверджує факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення.
Оскільки інших доказів відповідачем суду надано не було, а обов`язок доказування правомірності оскаржуваного рішення покладено на відповідача, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції про доведеність вини позивача у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись статтями п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 29 березня 2023 року  у справі №390/1470/21 – скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №4945124 від 24 жовтня 2021 року – скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП – закрити.
Постанова   суду набирає законної сили з дати її підписання та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.    

Повний текст постанови складено 23.05.2023
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк