УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2023 року
м. Київ
справа № 335/6311/17
провадження № 51-3799ск23
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року,
встановив:
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року задоволено подання начальника Вознесенського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_4 .
Постановлено скасувати відносно засудженого ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання з випробуванням, призначене йому за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2017 року за ч. 2 
ст. 309 Кримінального кодексу України, та направити його в місця позбавлення волі для відбування призначеного йому за цим вироком покарання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 постановлено рахувати з моменту його затримання.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року відмовлено ОСОБА_4 у поновленні строку на апеляційне оскарження ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року та повернуто його апеляційну скаргу.
Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду. В обґрунтування своїх вимог вказує, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу про повернення його апеляційної скарги, належним чином не перевірив доводів зазначених у клопотанні щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження та необґрунтовано йому відмовив у поновленні строку. 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
За приписами ч. 2 ст. 113 КПК процесуальні дії під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Вимога про необхідність виконання процесуальних дій у строк, установлений КПК, також міститься у ст. 116 вказаного Кодексу.
Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо його пропущено з поважних причин. Отже, в ініційованому учасником кримінального провадження клопотанні про поновлення процесуального строку має бути наведено причини, через які цей строк пропущено.
Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно 
з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Так, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом 7 днів з дня її оголошення. 
Відповідно до положень ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. 
Таким чином, ст. 395 КПК розмежовує строки апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції для осіб, які викликалися судом, та ухвали, постановленої судом без виклику особи, яка її оскаржувала. Для особи, яка оскаржує ухвалу суду першої інстанції, постановлену за її викликом, але без її участі, кримінальне процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку апеляційного оскарження ухвали місцевого суду з моменту її оголошення, а не з часом отримання копії судового рішення.
Крім того, згідно з приписами ч. 3 ст. 395 КПК для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою та клопотанням про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.
Колегія суддів Запорізького апеляційного суду, розглянувши клопотання 
засудженого про поновлення йому строку апеляційного оскарження встановила, що ОСОБА_4 брав участь у розгляді подання та був присутнім під час проголошення резолютивної частини ухвали, яке відбулося 02 березня 2020 року. Строк та порядок оскарження ухвали роз`яснено учасникам процесу, в тому числі і засудженому. Повний текст оскаржуваної ухвали проголошено 05 березня 2020 року, на оголошення якого учасники процесу не з`явилися.
Крім того, апеляційний суд зазначив, що надалі у межах іншого кримінального провадження ОСОБА_4 було затримано на виконання вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2020 року (судова справа № 335/7990/18), зміненого ухвалою Запорізького апеляційного суду від 30 березня 2021 року. 
Крім того, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року, якою скасованозвільнення від відбування покарання ОСОБА_4 не брали під варту в залі суду.
ТобтоОСОБА_4 , як особі, що не перебувала під вартою, та який був на оголошенні резолютивної частини судового рішення, строк оскарження ухвали рахується з 02 березня 2020 року та закінчився 09 березня 2020 року. Однак з апеляційною скаргою та клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження засуджений звернувся лише 31 січня 2023 року, тобто з пропуском строку більше ніж на 2 роки 10 місяців.
При цьому, не встановивши в клопотанні засудженого доводів щодо поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд не знайшов підстав для поновлення вказаного строку і задоволення клопотання  ОСОБА_4 , та, керуючись положеннями ч. 3 ст. 399 КПК, повернув його апеляційну скаргу.
Колегія суддів Касаційного кримінального суду погоджується з наведеними висновками суду апеляційної інстанції та вважає, що, апеляційний суд, постановляючи ухвалу про відмову засудженому ОСОБА_4 у поновлені строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали суду першої інстанції, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Ухвала суду апеляційної інстанції постановлена згідно з нормами кримінального процесуального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в ній наведені належні і достатні мотиви та підстави ухвалення такого рішення.
Отже, касаційна скарга засудженого  ОСОБА_4 не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів Касаційного суду доходить висновку, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити.
На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
 
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 березня 2023 року про повернення його апеляційної скарги на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                            ОСОБА_2                                            ОСОБА_3