ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/5123/22                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Басай О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  12 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Шелест С.Б., суддів: Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, 
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі також - Головне управління ПФУ у Київській області, відповідач), в якому просив суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 належної пенсії у повному обсязі без обмеження максимального розміру з 01.04.2019 відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії за нормами чинними станом на 05.03.2019; 
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 належної пенсії з урахуванням усіх (основних та додаткових видів) грошового забезпечення відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 з 01.04.2019, з урахуванням 90% основного розміру пенсії (рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №320/6268/20), без обмеження її максимальним розміром;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити неотриманні за минулий час суми пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням проведених виплат.
Позовні вимоги мотивовано протиправністю відмови органу Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122, виданої у зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 №826/3858/18, яким, зокрема, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року позов задоволено: 
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 належної пенсії повністю без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача за нормами чинними станом на 05.03.2019;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 належної пенсії з урахуванням усіх (основних та додаткових) видів грошового забезпечення відповідно до довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 з 01.04.2019, з урахуванням 90% основного розміру пенсії (рішення Київського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі № 320/6268/20), без обмеження її максимальним розміром;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області виплатити ОСОБА_1 неотриманні за минулий час суми пенсії, з урахуванням проведених виплат.
У поданій апеляційній скарзі Головне управління ПФУ у Київській області із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справу розглянуто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області як особа, яка отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-XII).
У зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у справі №826/3858/18 ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» видано оновлену довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на березень 2019 року від 29.12.2021 № 2122, згідно з якою до розміру грошового забезпечення, який враховується при призначенні/перерахунку пенсії включені додаткові види грошового забезпечення. 
29.12.2021 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаної довідки. 
За результатами розгляду заяви позивача від 29.12.2021 відповідач листом від 18.01.2022 №1000-0209-8/9128 повідомив про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії, оскільки Кабінетом Міністрів України не приймалось рішення про зміну розміру грошового забезпечення військовослужбовців. 
Вказуючи на протиправність зазначеної відмови, позивач звернувся до суду із даним позовом. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови органу Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку пенсії позивача з 01.04.2019 у зв`язку з надходженням оновленої довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 про розмір грошового забезпечення. 
Зазначена позиція суду першої інстанції ґрунтується на тому, що з 05.03.2019 -дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення. 
Зобов`язуючи відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з 90% основного розміру, суд першої інстанції виходив з того, що встановлений статтею 13 Закону №2262-ХІІ граничний розмір пенсії не стосується перерахунку вже призначеної пенсії, що здійснюється на підставі статті 63 Закону №2262-ХІІ.
Також суд першої інстанції зазначив про відсутність підстав для обмеження пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які передбачали встановлення зазначених обмежень. 
Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області мотивована неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
Апелянтом зазначено про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 № 2122, оскільки остання не містить розмір премії, визначений у середньому розмірі, що фактично виплачений за відповідною посадою поліцейського саме за січень 2016 року, на підтвердження чого зроблено посилання на постанову Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №802/2196/17. 
Апелянт наголошує, що право позивача на врахування у складі грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії усіх його складових (у тому числі премії та надбавки за специфічні умови проходження служби) виникло у позивача з 01.01.2016 відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), у зв`язку з чим набрання законної сили рішенням у справі №826/12704/18 не є підставою для перерахунку пенсії позивача, оскільки не свідчить про виникнення передумов для такого перерахунку, що визначені Законом №2262.
Також апелянтом зазначено про безпідставне та передчасне зобов`язання органу Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром та з урахуванням 90% від суми грошового забезпечення, оскільки у спірному випадку пенсія позивача не обмежувалась максимальним розміром та виплачується, виходячи саме з 90% грошового забезпечення. 
Відповідно до положень статті 308 КАС України справа переглядається в межах вимог та доводів апеляційної скарги органу Пенсійного фонду.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо правомірності відмови органу Пенсійного фонду у здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122, колегія суддів виходить з наступного.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що довідка ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 про розмір грошового забезпечення видана ОСОБА_1 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка встановлює розмір грошового забезпечення військовослужбовців, а не на підставі Постанови №988, яка визначає розміри грошового забезпечення поліцейських Національної поліції України. 
Колегія суддів апеляційного суду зауважує, що вказана довідка видана позивачу за посадою першого заступника командира-начальника штабу вертольотної ескадрильї гв. Авіаційної бази військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України, містить відомості щодо грошового забезпечення позивача станом на березень 2019 року та видана у зв`язку з набранням законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/3858/18.
За вказаних обставин, колегія суддів апеляційного суду зазначає про необґрунтованість посилання апеляційної скарги на неправильне застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права в частині неврахування положень Постанови №988, яка регулює розмір грошового забезпечення поліцейських, та висновків Верховного Суду, що викладені у постанові від 12.12.2018 у справі №802/2196/17, оскільки останні сформовані у справі, предметом розгляду якої були окремі питання врахування тих чи інших розмірів грошового забезпечення колишніх працівників міліції, а не військовослужбовців. 
Погоджуючись із позицією суду першої інстанції щодо наявності підстав для перерахунку пенсії позивача на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 з 01.04.2019, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частинами другою-четвертою статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Частиною третьою статті 43 Закону №2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 18 статті 43 Закону №2262-ХІІ у разі якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення та/або були введені для зазначених категорій осіб нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у розмірах, встановлених законодавством, пенсія призначається з урахуванням таких змін та/або нововведень, а призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку.
Таким чином Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Питання перерахунку раніше призначених пенсій військовослужбовцям особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей регламентовано статтею 63 Закону № 2262-XII, згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.
Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою №704 установлено такі додаткові види грошового забезпечення: надбавка за особливості проходження служби в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, порядок та умови виплати якої визначається керівниками державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (абзац четвертий підпункту 1 пункту 5 Постанови № 704); надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу (пункт 6 Постанови № 704); надбавка за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавка за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством (підпункт 6 пункту 6 Постанови № 704).
При цьому підпунктом 2 пункту 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 р. №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).
Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.
Абзацом 1 пункту 5 Порядку №45 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», далі - Постанова №103) було передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.
При цьому у Додатку 2 до Порядку№45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 викладено в новій редакції, у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).
Проте рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 року у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 р. № 3-1 (далі - Порядок №3-1).
Відповідно до пункту 23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону №2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.
Таким чином підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком №45, повідомляють орган ПФУ.
Аналогічний правовий висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі №553/3619/16-а.
Отже з 05.03.2019 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18 виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704, відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ.
Відповідно до пункту 4 Порядку №45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ.
Згідно із частинами другою і третьою статті 51 Закону №2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.
Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Таким чином, враховуючи, що з 05.03.2019 року - дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704, відповідно до статей 43 і 63 Закону №2262-ХІІ та статті 9 Закону №2011-ХІІ, а також те, що до Головного управління ПФУ в Київській області була подана оновлена довідка із такими складовими, відповідач протиправно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку основного розміру його пенсії з 01.04.2019 року (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії).
Рішення суду першої інстанції у вказаній частині є обґрунтованим. Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують. 
Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні питання щодо наявності/відсутності підстав для обмеження перерахованої позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до положень статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон №3668-VI), максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність
Законом №3668-VI також внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.
Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.
При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин наявна колізія між Законом № 2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 та у постанові від 17.02.2022 у справі №640/11168/20.
За вказаних обставин обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 , право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.
Колегія суддів апеляційного суду також зазначає про необґрунтованість доводів апеляційної скарги щодо передчасності рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром.
Так, відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
В матеріалах справи наявний відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, згідно з якими відповідач зазначає, що розмір пенсії ОСОБА_1 є таким, що підлягає обмеженню десятьма прожитковими мінімумами на підставі статті 2 Закону №3668-VI. 
За вказаних обставин, зважаючи на те, що відповідач наполягає на застосуванні до спірних правовідносин положень законодавства щодо обмеження пенсії позивача максимальним розміром, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання органу Пенсійного фонду здійснити перерахунок пенсії позивача без такого обмеження, оскільки останнє відповідає змісту завдання адміністративного судочинства щодо ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача. 
Належність обраного судом першої інстанції способу захисту у вказаній частині також відповідає позиції Верховного Суду, що викладена у постанові від 28.11.2022 у справі №340/5306/21. 
Колегія суддів апеляційного суду також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону №2262 в частині визначення відсоткового значення основного розміру пенсії.
Так, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019 у справі №240/5401/18 сформовано правовий висновок, згідно з яким при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, позаяк відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Крім того, як встановлено судом першої інстанції рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21.09.2020 у справі №320/6268/20, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління ПФУ у Київській області з 01.01.2018 провести перерахунок та виплату Пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розміру 90% від відповідних сум грошового забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
За встановлених обставин, виходячи із завдань адміністративного судочинства, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції щодо належності обраного судом першої інстанції способу захисту порушених прав позивача та наявності підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 належної йому пенсії з урахуванням усіх (основних та додаткових) видів грошового забезпечення відповідно до довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» від 29.12.2021 №2122 з 01.04.2019, з урахуванням 90% основного розміру пенсії, без обмеження її максимальним розміром.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Правова оцінка встановлених обставин судом першої інстанції дана правильно, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. 
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 242, 311, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 жовтня 2022 року у справі №320/5123/22 - без змін. 

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Cуддя-доповідач                                                                      С.Б. Шелест
Судді                                                                                          О.Є. Пилипенко
                                                                                                    Л.Т. Черпіцька