ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/20096/21	

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого - судді  Лукманової О.М. (доповідач),
          суддів:  Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,     
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 року (суддя Турлакова Н.В., м. Дніпро, повний текст ухвали виготовлено 14.02.2023 року) в справі №160/20096/21 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 (далі – позивач), звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі – відповідач), в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 829965-2409-0403 від 18.05.2021 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
01.02.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд судового рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року за нововиявленими обставинами. Нововиявленою обставиною для перегляду рішення суду вважала відсутність орендних правовідносин між ОСОБА_1 та Дніпродзержинською (Кам`янською) міською радою як на момент винесення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення від 18.05.2021 року № 829965-2409-0403  про сплату орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік та і на моме6рт ухвалення рішення у справі.  Нововиявлену обставину, на думку ОСОБА_1 , встановлено рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.07.2022 року у справі № 208/9811/21.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 року заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у справі повернуто без розгляду у зв`язку з порушенням заявником строків подання заяви. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт вказувала, що суд першої інстанції помилково вважав, що заявником пропущено тридцятиденний строк для подання заяви перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, та в порушення п.4 ч.3 ст.364 Кодексу не доведено поважності такого пропуску, з огляду на що відсутні підстави для його поновлення. Суд першої інстанції не дотримався процедури, встановленої ст. 123 КАС України та дійшов передчасного висновку про те, шо наведені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду не дають підстав для визнання їх поважними та поновлення строку звернення до суду. Визнавши неповажними підстави пропуску строку, суд повернув заяву не надавши позивачу, у відповідності до ч. 1 ст. 123 КАС України, можливості вказати інші підстави для поновлення строку, тобто, суд першої інстанції позбавив заявникаможливості захисти свої права та інтереси, шляхом можливості наведення інших підстав для поновлення строку звернення до суду. Як на нововиявлену обставину вважає встановлену судовим рішенням відсутність орендних правовідносин між ОСОБА_1 та Дніпродзержинською (Кам`янською) міською радою як на момент винесення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення від 18.05.2021 року № 829965-2409-0403  про сплату орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік та і на момент ухвалення рішення у справі.  Про відсутність орендних правовідносин між ОСОБА_1 та Дніпродзержинською (Кам`янською) міською радою дізналась з рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.07.2022 року у справі № 208/9811/21, яке отримала у суді 20.01.2023 року. Тільки 20.01.2023 року дізналась про нововиявлену обставину. На підтвердження поважності пропуску строку долучена розписка про отримання копії судового рішення у справі 208/9811/21. Звернулася із запитом до Заводського районного суду м.Дніпродзержинська та отримала відповідь на запит в якому вказано: «В матеріалах справи 208/9811/21, яка зберігається в Заводському районному суді м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, знаходиться розписка про отримання копії рішення ОСОБА_1 від 20.01.2023 року». Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі помилково вказує, що ОСОБА_1 в судове засідання не з' явилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позові. Апелянт вказувала, що 13 липня 2022 року на час розгляду справи № 208/9811/21 перебувала за межами України, що підтверджується копією сторінок закордонного паспорту ОСОБА_1 .
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд першої інстанції повертаючи заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без розгляду, виходив з того, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, позивач вважає на п.1 ч.2 ст. 361 КАС України, зокрема, наявність рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року по справі № 208/9811/21, яке набрало законної сили 15.08.2022 року, позивач вважає, що встановлені рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року по справі № 208/9811/21 обставини є нововиявленими, оскільки вони є істотними для справи №160/20096/21, оскільки не були встановлені судом та не були і не могли бути йому відомі. Суд не приймає до уваги обставини, що про рішення від 13 липня 2022 року по справі № 208/9811/21 дізналась лише 20.01.2023 року, доданий позивачем аркуш на якому міститься напис: «рішення отримала ОСОБА_1 20.01.2023р. та підпис», не свідчить про отримання 20.01.2023 року позивачем саме рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13 липня 2022р. по справі № 208/9811/21. Суд першої інстанції вказував, що будучи ініціатором судового розгляду справи позивач в першу чергу має активно, не зловживаючи, використовувати власні процесуальні права, тобто здійснювати їх з метою, з якою такі права були надані. Визначальними процесуальними обов`язками позивача є забезпечення представництва власних інтересів при розгляді адміністративної справи, дотримання процесуальних строків. Суд першої інстанції вказував, що позивачем пропущений строк звернення з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення без поважних причин, будь яких інших підстав поважності причин пропуску даного строку позивачем не зазначено та судом не встановлено. Підстави пропуску строку подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання зазначеної заяви. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявником пропущено тридцятиденний строк для подання заяви перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, однак в порушення п.4 ч.3 ст.364 КАС України не доведено поважності такого пропуску, з огляду на що відсутні підстави для його поновлення.
Як встановлено матеріалами справи, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 829965-2409-0403 від 18.05.2021 року відмовлено. Податкове повідомлення-рішення було сформовано за несплату орендної плати за користування землею у 2021 році.
01.02.2023 року засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення в справі №160/20096/21. Вказувала, що суд ухвалюючи рішення вважав, що договір оренди землі від 22.11.2004 року укладений між Дніпродзержинською міською радою та Стовбою CM є чинний і такий що автоматично поновився. Проте рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.07.2022 року у справі № 208/9811/21 встановлено що договір оренди землі від 24.11.2004 року є припиненим, строк дії договору закінчився 23.09.2014 року. Нововиявленою обставиною вважає обставину встановлену рішенням суду, те що відсутність орендних правовідносин між ОСОБА_1 та Дніпродзержинською (Камянською) міською радою як на момент винесення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області податкового повідомлення-рішення від 18.05.2021 року №829965-2409-0403 про сплату ОСОБА_1 орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік так і на момент ухвалення рішення у справі №160/20096/21. 
До матеріалів справи долучено копію рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.07.2022 року у справі № 208/9811/21. Як встановлено судом, рішення надіслано судом до Єдиного державного реєстру судових рішень 29.12.2022 року, оприлюднено 02.01.2023 року.
Згідно листа Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.02.2023 року № 208/9811/21/5186/2023, суд підтвердив, що копію рішення ОСОБА_1 отримано 20.01.2023 року, що підтверджується розпискою про отримання, яка знаходиться у матеріалах справи. Надано копію розписки про отримання рішення 20.10.2023 року.
При зверненні з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилається на п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України. Істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були відомі особі, яка звернулась із заявою, під час розгляду справи.
Згідно частин 1, 2 ст. 361, ст. 362 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно ч. 1 ст. 363 КАС України   заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної  пунктом 1  частини другої статті 361 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.
Таким чином, учасником справи може бути подано заяву про перегляд судового рішення за нововивленими обставинами у разі наявності істотної для справи обставини, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відомою особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. У такому разі встановлюється строк подання заяви, який становить тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.
Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25.01.2000 року, Європейський суд з прав людини встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності, сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.
Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Проніна проти України», «Серявін та інші проти України» зазначив, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Неможливо безпідставно поновлювати строк звернення до суду, разом як і безпідставно відмовляти у доступі до судочинства посилаючись на строк звернення. 
У рішенні по справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини наголошує, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.04.2020 року у справі № 9901/601/19 вказувала, що право на звернення до суду не є абсолютним чи безмежним, а може бути регламентованим. Слід враховувати, що особа була вільною у виборі способу захисту свого порушеного права і за бажанням могла скористатися правом на оскарження акта у строк, передбачений нормативним процесуальним положенням.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
При вирішенні питання про дотримання строків звернення до суду слід звертати увагу коли особа дізналась або повинна була дізнатись про нову обставину, що є обставиною для заяви. У випадку цієї справи, ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою 01.02.2023 року, тобто у тридцятиденний строк від моменту коли отримала рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.07.2022 року у справі № 208/9811/21. Слід зважати, що рішення отримала 20.01.2023 року, саме рішення суду оприлюднене для загального доступу осіб у тому числі і учасників справи у Єдиному державному реєстрі судових рішень 02.01.2023 року, до цього часу ОСОБА_1 як позивач не могла ознайомитись з текстом рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, тільки отримати його фізично у приміщені суду або засобами поштового зв`язку у разі його надсилання судом. 
Встановлено, що тільки 20.01.2023 року ОСОБА_1 ознайомилась з текстом рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 13.07.2022 року у справі № 208/9811/21, з якого встановила наявність нововиявленої обставини для перегляду за нововиявленими обставинами рішення суду від 28.01.2022 року у справі № 160/20096/21.
З отриманих від позивача пояснень та наданих доказів, встановлено, що про нововиявлену обставину позивач дізналась 20.01.2023 року. З заявою звернулась 01.02.2023 року, тобто без значного зволікання у часі від моменту коли дізналась про обставину.
Заявниця ОСОБА_1 слушно вказує, що нею при поданні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами було заявлено клопотання про поновлення строку її подання, вказано підстави та безпереборні обставини, що завадили звернути до суду з заявою раніше. Відхиляючи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення з заявою, суд першої інстанції міг запропонувати заявниці навести інші обставини або надати додаткові докази на підтвердження неможливості подання заяви у відведений строк.  
В ухвалі від 18.09.2020 року у справі № 11-119сап20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. 
Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість законодавчі норми запроваджують оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду висловлену у постановах від 05.05.2022 року у справі № 914/2652/19, від 30.03.2021 року справа № 520/11044/19. Верховний Суд вказував, що оцінюючи поведінку позивача та обставини справи в сукупності, залишення позову без розгляду та позбавлення позивача права на звернення до суду через пропуск строку у зв`язку із тим, що він очікував і розраховував на ухвалення судового рішення та вирішення його справи, було б явно непропорційним та може вказувати на надмірний формалізм у такому важливому питанні, як доступ до правосуддя. При встановленні можливості визнання поважними причин пропуску строку суд має встановити дійсні обставини, що зумовили таку ситуацію, та належним чином мотивувати своє рішення.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено право заявника на звернення до суду, з огляду на те, що залишення заяви без розгляду унеможливлює її належний розгляд та захист прав позивача у разі, коли буде встановлено дійсність їх порушення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду – скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 312, 315, 321, 322, 361, 362, 363 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:
                              Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
                              Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.02.2023 року в справі №160/20096/21  – скасувати.
                              Справу № 160/20096/21 направити для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
                              Постанова суду Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Лукманова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова