ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" травня 2023 р.           Справа№ 911/689/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Майданевича А.Г. 
 
 за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,
за участю представника відповідача: Танишиної О.П.;
від позивача: не з`явились; 
за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Васильківської міської ради 
на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 (повний текст складено 06.02.2023)
у справі №911/689/22 (суддя Підченко Ю.О.)
за позовом Виконавчого комітету Васильківської міської ради
до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним рішення
Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,
УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог
Виконавчий комітет Васильківської міської ради (надалі - позивач, виконком) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач, Відділення, АМКУ) про визнання недійсним рішення від 07.02.2022 № 60/6-р/к (надалі - рішення) у справі № 121/60/126-рп/к.21 адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення відповідача № 60/6-р/к від 07.02.2022 є безпідставним та неправомірним, оскільки конкурс у 2021 році на визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів був проведений виконавчим комітетом Васильківської міської ради з дотриманням вимог Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1173, правових норм Цивільного кодексу України, Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Висновки відділення щодо спотворення позивачем конкуренції на ринку надання послуг з вивезення побутових відходів в територіальних межах м. Васильків Київської області були зроблені відповідачем, ґрунтуючись на припущеннях.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що доказами, зібраними в антимонопольній справі доводиться, а запереченнями та поясненнями позивача не спростовується висновок відділення про те, що дії позивача становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 3 статті 50 та частиною 1 статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та вчинені процесуальні дії в суді апеляційної інстанції
Не погодившись з ухваленим рішенням, Виконавчий комітет Васильківської міської ради 28.02.2023 (згідно з відомостями відділення поштового зв`язку) звернувся безпосередньо до Господарського суду міста Києва з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Визнати недійсним рішення від 07.02.2022 № 60/6-р/к у справі № 121/60/126-рп/к.21 адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Також скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи це тим, що копію повного тексту отримав лише 13.02.2023.
06.03.2023 до суду апеляційної інстанції супровідним листом від 02.03.2023 за № 01-11.1/31/23 надійшла апеляційна скарга з додатками.
14.02.2023 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про відкриття апеляційного провадження, та призначив розгляд справи на 04.04.2023.
Розгляд справи відкладався, зокрема, ухвалою від 04.04.2023 - на 09.05.2023 через відсутність інформації про належне повідомлення позивача про час та місце судового засідання. 
В судове засідання 09.05.2023 з`явилась представниця відповідача. Проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Представник позивача в судове засідання 09.05.2023 не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення 13.04.2023 ухвали суду від 04.04.2023. Водночас, позивач подав 28.04.2023 клопотання про розгляд справи без його участі, яке було задоволено судом апеляційної інстанції.  
В судовому засіданні 09.05.2023 судом апеляційної інстанції також протокольною ухвалою було відмовлено в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву у даній справі, в наслідок чого, суд відмовив у його прийнятті. 
Справа була розглянута в розумний строк в розумінні ст. 6 Конвенції з незалежних від суду причин: в тому числі через неможливість повідомлення учасників апеляційного провадження про час та місце судового засідання, зокрема, через відсутність фінансування на здійснення судом відправки поштової кореспонденції через збройну агресію росії проти України; з метою забезпечення рівності сторін; враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" та перебої з електроживленням.
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів
У поданій апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції, що рішення Господарського суду міста Києва прийнято з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм матеріального права (застосування закону, який не підлягає застосуванню); з ненаданням оцінки всім аргументам позивача; на підставі невсебічно та неповно з`ясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. У зв`язку з цим позивач вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 підлягає скасуванню повністю.
Щодо неправильного застосування норм матеріального права (застосування закону, який не підлягає застосуванню), ненадання судом оцінки всім аргументам позивача, апелянт зазначає, що останнім було суду надано відповідь відзив від 09.09.2022, яку не було враховано судом першої інстанції.
Позивач у відповіді на відзив від 09.09.2022 (арк. 2 відповідь на відзив від 09.09.2022), окрім іншого, зазначав на те, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016 № 454 «Про затвердження Порядку визначення предмета закупівлі» втратив чинність 19.06.2020 на підставі наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства № 708 від 15.04.2020. Зазначені нормативно-правові акти видано на підставі Закону України «Про публічні закупівлі».
У зв?язку з цим позивач аргументував те, що оскаржуване позивачем у суді рішення відповідача № 60/6-р/к від 07.02.2022, з висновками відповідача про начебто спотворення позивачем конкуренції на ринку надання послуг з вивезення побутових відходів в територіальних межах м. Васильків Київської області, прийнято на припущеннях, а саме: на нечинному нормативно-правовому акті Міністерства.
Таким чином, суд першої інстанції, не надавши належної уваги позиції позивача, не звернувши уваги, що спірні правовідносини, які розглядаються судом, виникли між сторонами за заявою ТОВ «Раунд Рісайклінг» до Антимонопольного комітету України у травні 2021 (Порядок визначення предмета закупівлі, затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016 № 454, втратив чинність 19.06.2020).
Позивач зазначив, що рішення відповідача № 60/6-р/к від 07.02.2022 у справі № 121/60/126-рп/к.21 відділення, яке оскаржується позивачем у суді, стосується саме обставин організації проведення позивачем у січні-квітні 2021 конкурсу на визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів, що врегульовані нормативно-правовими вимогами Порядку проведення конкурсу на надання послуг з вивезення побутових відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 № 1173, Законами України «Про відходи», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про житлово-комунальні послуги».
У зв?язку з цим висновки відповідача, що ґрунтуються на нормативно-правових приписах Закону України «Про публічні закупівлі» - є безпідставними та неправомірними, адже, як і конкурс на визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів, так і особливості укладання договору на надання послуг з вивезення побутових відходів, за результатами вказаного конкурсу - не врегульовується на правових, організаційних та економічних засадах, визначених нормами Закону України «Про публічні закупівлі».
Крім того, апелянт вважає, що саме рішення позивача від 15.01.2021 №30 жодним чином не порушувало законодавства про захист економічної конкуренції, не «спотворювало конкуренцію», а навпаки, сприяло умовам для «економічної конкуренції» на новому ринку послуг (на новоутвореній території Васильківської міської територіальної громади, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є нерозривної територією), а також не створювало бар?єрів вступу на новий ринок новим суб?єктам господарювання почати конкурувати на рівних із суб?єктами господарювання, що вже діють на певному товарному ринку. Безперечним доказом такого є участь ТОВ «Раунд Рісайклінг» у 2021 році у новому конкурсі на визначення виконавця послуг на території Васильківської міської територіальної громади.
Тобто висновок відповідача у справі № 121/60/126-рп/к.21 не ґрунтується на нормах матеріального права - положеннях ст. ст. 1, 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції».
Скаржник також вважає, що окрім іншого наведеного вище, достовірним та достатнім доказом наявності підстав для визнання рішення відповідача недійсним є те, що суд у оскаржуваному позивачем судовому рішенні зазначає, «рішення відділення № 60/6-р/к не містить аналізу та кваліфікацію дій Виконкому в частині проведення нового конкурсу - його законності та відповідності вимогам, встановленим законодавством, окрім суті результатів останнього в частині розірвання договору № 1 та скасування пунктом 4 рішення № 106 рішення від 30.10.2020 № 418 «Про встановлення скоригованих тарифів на комунальні послуги з вивезення побутових відходів, які надає ТОВ «Раунд Рісайклінг» в м. Васильків Київської області» тарифу для ТОВ «Раунд Рісайклінг», як однієї з основних умов договору № 1, призводить до неможливості Товариством надавати послугу з вивезення побутових відходів, а саме отримувати грошові кошти, які необхідні для покриття фінансових затрат під час надання споживачам послуг із вивезення побутових відходів в територіальних межах м. Васильків Київської області».
А тому, за доводами скаржника, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду  від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 необхідно враховувати принцип jura novit curia, що  зобов?язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи. З?ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує спірні відносини та прийняти рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні правовідносини. 
3 огляду на викладене скаржник вважає, що рішення суду про відсутність передбачених законом підстав для визнання рішення відповідача недійсним є помилковим та таким, що не узгоджується зі ст. 59 ЗУ «Про захист економічної конкуренції». 
5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
В судовому засіданні 09.05.2023 суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні клопотання про поновлення строку на подання відзиву у даній справі, внаслідок чого, відмовив у його прийнятті. Суд апеляційної інстанції заслухав доводи відповідача, оглянув відзив поданий до суду першої інстанції. Представник відповідача просив залишити без задоволення апеляційну скаргу. Наполягав про тому, що позивачем був пропущений двомісячний строк на оскарження рішення АМКУ, а також зазначив, що хоча суд першої інстанції, на його думку, помилково в рішенні послався на положення ЗУ «Про публічні закупівлі», оскаржуване рішення відповідача не ґрунтувалося на вказаному Законі. 
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції
Адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду матеріалів справи № 121/60/126-рп/к.21 постановила рішення № 07.02.2022 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції відповідно до якого:
1) визнано дії виконавчого комітету Васильківської міської ради, які полягають:
- у прийнятті рішення від 15.01.2021 № 30 "Про проведення конкурсу на визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів на території Васильківської міської територіальної громади", пунктом 7 якого визначено таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 28.02.2017 № 96 "Про проведення конкурсу серед юридичних осіб, які здійснюватимуть у межах території м. Василькова збирання та перевезення побутових відходів спеціально обладнаним для  цього транспортом, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 3 ст. 50 та ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій органу місцевого самоврядування, що призвели до спотворення конкуренції на ринку надання послуг з вивезення побутових відходів в територіальних межах м. Васильків Київської області;
- у прийнятті рішення від 17.03.2021 № 106 "Про затвердження тарифів на вивезення побутових відходів, які надаватиме ПП "НВП ГІДРОРЕСУРС" на території Васильківської територіальної громади", пунктом 4 якого визнано такими, що втратило чинність рішення від 10.10.2020 № 418 "Про встановлення скоригованих тарифів на комунальні послуги з вивезення твердих побутових відходів, як надає ТОВ "РАУНД РІСАЙКЛІНГ" в м. Василькові Київської області", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого п. 3 ст. 50 та ч. 1 ст. 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді антиконкурентних дій органу місцевого самоврядування, що призвели до спотворення конкуренції на ринку надання послуг з вивезення побутових відходів в територіальних межах м. Васильків Київської області;
2) зобов`язано виконавчий комітет Васильківської міської ради у місячний строк припинити порушення, викладені у п. 1 резолютивної частини цього рішення, шляхом забезпечення здійснення ТОВ "РАУНД РІСАЙКЛІНГ" діяльності з вивезення побутових відходів в територіальних межах м. Васильків Київської області, як виконавця послуг, визначеного на конкурсних засадах відповідно до чинного законодавства, про що письмово повідомити Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з наданням підтвердних документів.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Правові засади захисту суб`єктів господарювання і споживачів від недобросовісної конкуренції визначені Законом України «Про захист від недобросовісної конкуренції». Закон спрямований на встановлення, розвиток і забезпечення торгових та інших чесних звичаїв ведення конкуренції при здійсненні господарської діяльності в умовах ринкових відносин.
Статтею 27 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» передбачено, що процесуальні засади діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції, зокрема розгляд справ про недобросовісну конкуренцію, порядок виконання рішень та розпоряджень органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень, їх перевірка, перегляд, оскарження та гарантії учасників процесу, інші питання щодо захисту від недобросовісної конкуренції регулюються законодавством про захист економічної конкуренції з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (надалі - Закон № 2210) рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.
Частиною першою статті 59 Закону № 2210 встановлено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 60 Закону № 2210 заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Позивач, зазначаючи про те, що при прийнятті рішення АМК були неповно з?ясовані обставини, які мають значення для справи, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні АМК обставинам справи, звернувся до суду з позовом про скасування (визнання недійсним) вказаного рішення.
Як правомірно зазначено судом першої інстанції та вбачається з наявних у матеріалах справи фактичних даних, копія рішення № 60/6-р/к разом із супровідним листом відділення від 08.02.2022 № 60-02/794 була вручена відповідачу в антимонопольній справі 15.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0303514266835. Отже, двомісячний строк на оскарження рішення закінчився 15.04.2022.
Позовну заяву подано Виконавчим комітетом Васильківської міської ради до суду 12.05.2022 (згідно з відміткою на конверті). Зазначені обставини не були спростовані доводами апеляційної скарги. 
Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що пропуск встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" присічного двомісячного строку є самостійною та достатньою підставою для відмови в позові про визнання рішення органів Антимонопольного комітету України недійсним безвідносно до інших обставин справи. 
Саме наведене відповідач зазначив у відзиві на позовну заяву в суді першої інстанції як самостійну підставу для відмови в позові.
В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає, що Верховний Суд неодноразово та послідовно висловлював правову позицію, зокрема, про те, що:
- за приписами частини першої статті 60 Закону передбачені вказаною нормою строки оскарження рішень АМК не може бути відновлено;
- зазначені строки є присічними;
- закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення АМК.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що встановлена ЦК України позовна давність до правовідносин, які виникають стосовно скарження рішень АМК, не застосовується, оскільки наявне чітке врегулювання строку оскарження рішень АМК та визначення його як присічного, свідчить про врегулювання правовідносин і відсутність правової підстави для застосування аналогії закону в силу приписів частини десятої статті 11 ГПК України. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 910/4518/22.
З огляду на те, що позивач не скористався своїм правом на оскарження рішення АМК у встановлений двомісячний строк з дня одержання такого рішення, а пропуск зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України, суд першої інстанції помилково зазначив інші підстави відмови в позові окрім пропуску строку на оскарження такого рішення. Оскільки перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України. Фактично була відсутня необхідність перевірки законності оскаржуваного рішення. (Подібна правова позиція зазначена в постанові 14 серпня 2018 року у справі № 922/4374/17). 
Щодо доводів апелянта про надмірний формалізм в трактуванні положень ст. 60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», суд апеляційної інстанції відхиляє такі доводи та вважає за необхідне застосувати в порядку ч. 4 ст. 236 ГПК України правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22, такого змісту:
- введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку;
- позивачка як особа, яка має відповідні професійні знання, будучи обізнаною зі встановленими процесуальним законодавством строками звернення до суду та підставами для їх поновлення, не навела змістовних і вагомих доводів щодо вчинення нею всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати її процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Позивачка не довела, що в цій справі можливість вчасного подання нею позовної заяви, зокрема у місячний термін після отримання спірного рішення, й ознайомлення з його змістом і мотивами, не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від її волевиявлення. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржниці щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.
Закон чітко визначає, що строк оскарження рішень АМК є двомісячним і розпочинає свій перебіг з дня одержання відповідного рішення та вказаний строк не може бути відновлено.
Закон, що регулює дані правовідносини прийнято ще у 2001 році, а у частину першу статті 60 законодавець протягом 20 років не вносив жодних змін.
Також, законодавець не вважав за необхідне вносити відповідні зміни щодо продовження вказаного вище строку, у зв`язку із введенням воєнного стану.
А тому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог у даній справі. Однак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні, оскільки місцевий господарський суд, ухваливши правильне рішення за своєю суттю (резолютивна частина рішення), фактично дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог у зв`язку з тим, що відповідачем дотримано вимоги Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.
Однак, в даному випадку в задоволенні позовних вимог слід відмовити через пропуск присічного строку на оскарження рішення АМКУ в розумінні ст. 60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції». 
Таким чином, судом апеляційної інстанції частково приймаються доводи скаржника про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні рішення, а саме: ст. 60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», а також застосовано норми матеріального права, які не підлягали до застосування, а саме: положення ЗУ «Про публічні закупівлі» та наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016 № 454 «Про затвердження Порядку визначення предмета закупівлі», який втратив чинність 19.06.2020. Що є підставою для задоволення апеляційної скарги в цій частині.
Водночас, судом першої інстанції було неправильно застосовано положення ст. 60 ЗУ «Про захист економічної конкуренції», яка хоча і була наведена в мотивувальній частині рішенні, однак не визначена судом як підстава для відмови в позові. Викладене є підставою для виходу за межі вимог та доводів апеляційної скарги на підставі ч. 4 ст. 269 ГПК України. 
Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на підставі ст. 277 ГПК України: суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта про необґрунтоване застосування судом першої інстанції положення ЗУ «Про публічні закупівлі» (який не регулює спірні правовідносини) та наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 17.03.2016 № 454 «Про затвердження Порядку визначення предмета закупівлі», що втратив чинність до прийняття відповідачем оскаржуваного рішення. Водночас, мотивувальна частина рішення (посилання суду першої інстанції на пропуск позивачем присічного строку на оскарження рішення відповідача) та його резолютивна частина про відмову в задоволенні позовних вимог - підлягає залишенню без змін. 
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для зміни судового рішення є нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 277 ГПК України).
Таким чином, на підставі ч. 4 ст. 269, ст. 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції даної постанови.
9. Судові витрати
З урахуванням відмови в задоволенні позовних вимог, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 277, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Васильківської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 у справі №911/689/22 - задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2023 у справі №911/689/22 - змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції даної постанови. 
В решті рішення - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.
4. Поновити дію рішення (в частині, залишеній без змін), зупинененого ухвалою від 09.03.2023.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.05.2023.

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                А.Г. Майданевич