КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/1944/22 
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7943/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
23 травня 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,
за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року у складі судді Петренко Н.О.,
у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи: Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, Вища кваліфікаційна комісія суддів України  про встановлення факту, що має юридичне значення,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся у суд  з заявою про встановлення факту, того що стаж його роботи у період з 07.09.2010 по 17.07.2015 в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 по 06.07.2018 в органах Національної поліції України на посадах пов`язаних із здійсненням оперативно-розшукової діяльності є професійною діяльністю у сфері права.
 
Заяву обґрунтовано тим, що з 07.09.2010 по 17.07.2015 він проходив службу на різних посадах, пов`язаних із здійсненням оперативно-розшукової діяльності в органах внутрішніх справ. 
 
У період з 17.07.2015 по 06.11.2015 займав посаду старшого слідчого відділу Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві. 
 
У період з 07.11.2015 по 06.07.2018 проходив службу на різних посадах пов`язаних із здійсненням оперативно-розшукової діяльності в органах внутрішніх справ за спеціальністю правознавство. 
 
Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 30.09.2009 № 31-32/310 зазначено, що до стажу роботи у сфері права зараховується період роботи на посадах з реалізацією повноважень, пов`язаних з правоохоронними, правовиконавчими, правоустановчими функціями. 
 
Заявнику необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що стаж роботи в період з 07.09.2010 по 17.07.2015 в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 по 06.07.2018 в органах Національної поліції України на посадах, пов`язаних із здійсненням оперативно-розшукової діяльності є професійною діяльністю у сфері права, оскільки від даного юридичного факту залежить виникнення права для участі у доборі кандидата на посаду судді, оскільки однією з вимог до кандидатів на посаду є наявність стажу професійної діяльності у сфері права.
 
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.02.2022 у відкритті провадження у справі відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 05.07.2022 ухвалу районного суду скасовано, а справу направлено для продовження розгляду.
 
  Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
 
В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що судом першої інстанції  неправильно застосовано норми права в частині тлумачення Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» та не враховано положення ст.3 згаданого Закону, відповідно до якого правову основу даного виду діяльності становлять законодавчі акти України, які повинні бути дотримані співробітниками оперативних підрозділів, тобто за своєю суттю повинні систематично та постійно застосовуватись під час роботи.
 
Під час проведення оперативно-розшукових заходів оперативні співробітники діють як і слідчі під час проведення негласних слідчих розшукових дій.
 
Зазначає, що судом не враховано факту того, що чинним законодавством не визначено чіткого переліку посад, проходження служби на яких враховується при обчисленні стажу роботи до професійної діяльності у сфері права.
 
У відзиві на апеляційну скаргу представник Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України не погоджується з її доводами та вважає їх необґрунтованими та такими що не містять мотивів в чому полягає неправильність чи неповнота досліджених доказів і встановлення обставин у справі або застосування норм права, а тому просить рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.
 
У судове засідання представник ВККС та ОСОБА_1 не з`явилися, про дату розгляду повідомлені належно. Заявник подав заяву про розгляд справи у його відсутність.
 
З огляду на викладене та на підставі ч.1 ст.223  ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання. 
 
Колегія суддів, заслухавши  представника Департаменту, яка просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріли справи, обговоривши доводи апеляційної скарги,  приходить до наступного.
 
Звертаючись у суд з зазначеною  заявою,  ОСОБА_1 просив встановити факт, що має для нього юридичне значення, а саме, що його стаж роботи в період з 07.09.2010 по 17.07.2015 в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015 по 06.07.2018 в органах Національної поліції України на посадах, пов`язаних із здійсненням оперативно - розшукової діяльності є професійною діяльністю у сфері права. Указував, що від даного юридичного факту залежить виникнення у нього у подальшому  права для участі у доборі кандидата на посаду судді, так як  однією з вимог до кандидатів на посаду судді є наявність стажу професійної діяльності у сфері права. 
 
На підтвердження обґрунтованості доводів заяви, заявник послався на зміст  листа Міністерства юстиції України від 30.09.2009 № 31-32/310 у якому роз`яснено, що  до стажу роботи у сфері права зараховується період роботи на посадах з реалізацією повноважень, пов`язаних з правоохоронними, правовиконавчими, правоустановчими функціями. 
 
З листа Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 11.01.2022 №Ц-3007/42-05ЦА/02-22 убачається, що будь-які рішення щодо посад, обіймання яких зараховується до стажу роботи в галузі права, Національною поліцією України не приймалися з підстав відсутності  таких повноважень.
 
Колегія суддів погоджується з висновками районного суду щодо наявності підстав до відмови у задоволенні заяви, проте мотиви, за яких суд дійшов такого висновку, підлягають виправленню з огляду на таке.
 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні  поданої ОСОБА_1 заяви, суд першої інстанції виходив з підстав її недоведеності.
 
Між тим, з мотивами прийнятого рішення колегія суддів не погоджується, остільки районним судом не враховано наступне.
 
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
 
Зі змісту заяви ОСОБА_1 убачається, що встановлення факту відповідності  займаних ним потягом 2010 - 2018 років  посад у правоохоронних органах, пов`язаних з оперативно - розшуковою діяльністю, таких що відносяться до професійної діяльності у сфері права, йому необхідно для подальшої можливості  прийняття участі у конкурсі на зайняття посади судді.
 
Між тим, на відповідне звернення, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України листом за № ц-552/22 від 22.07.2022 заявнику роз`яснено, що  питання відповідності осіб, які звернулися із заявою для участі в доборі, установленим Законом вимогам до кандидата на посаду судді, зокрема щодо стажу професійної діяльності у сфері права, розглядається комісією виключно на засіданні та за результатами перевірки поданих особою документів. Вирішення вказаного питання в інший спосіб не вбачається (а.с. 60).
 
Частиною 2 ст. 19 Конституції встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.
 
Відповідно до  ч. 1 ст. 92 Закону України № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України є державним колегіальним органом суддівського самоврядування.
 
За правилами ч. 3 ст. 127 Конституції та ч. 1 ст. 64 Закону № 2453-VI  на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший від 25 років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи у галузі права не менш як 3 роки, проживає в Україні не менш як 10 років та володіє державною мовою.
 
При цьому у п.2 ч.4 ст.64 закону №2453-VI зазначено, що стажем роботи у галузі права є стаж роботи особи за спеціальністю після здобуття нею вищої юридичної освіти за освітньо-кваліфікаційним рівнем не нижче спеціаліста.
 
Кожен, хто відповідає встановленим вимогам до кандидата на посаду судді, має право звернутися до ВККС із заявою про участь у доборі кандидатів на посаду судді               (ч. 3 ст. 65 Закону №2453-VI).
 
Відповідно до ч. 3 ст. 67 цього ж Закону до добору кандидатів на посаду судді допускаються особи, які подали всі необхідні документи. У разі відмови в допуску ВККС приймає вмотивоване рішення.
  
Приписами статті 79 Закону №2453-VI  передбачено, що конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу. Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України. Для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про його оголошення, розміщує відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті і веб-порталі судової влади та публікує її у визначених нею друкованих засобах масової інформації не пізніш як за місяць до дня проведення конкурсу. Загальний порядок подання заяви для участі у конкурсі та умови його проведення визначаються Вищою кваліфікаційною комісією суддів України.
 
Згідно п.13 ст.71 Закону № 2453-VI кандидати на посаду судді в термін, визначений рішенням Комісії про оголошення добору, для участі у ньому подають документи, що підтверджують їх відповідність вимогам ст.69 Закону. 
 
Положеннями  п. 4 ч. 1 ст.70 Закону № 2453-VI визначено, що до повноважень  Вищої кваліфікаційної комісії суддів України віднесено здійснення перевірки відповідності осіб, які звернулися із заявою для участі в доборі, установленим цим Законом вимогам до кандидата на посаду судді на основі поданих документів.
 
На підставі аналізу наведених норм права колегія суддів дійшла висновку, що встановлення факту наявності або відсутності необхідного стажу у галузі права для  участі у доборі кандидата на посаду судді  віднесено виключно до повноважень  ВККС України, яка є колегіальним органом й  приймає відповідне рішення під час  засідання. 
 
Отже, віднесення виконуваної ОСОБА_1 роботи до професійної діяльності  у сфері права може бути вирішено лише у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури, а рішення вказаного органу за результатами розгляду поданої особою заяви підлягає оскарженню у встановленому законом порядку, до адміністративного суду.  
 
Між тим, районним судом не враховано зазначеного та обставин справи й помилково ухвалено рішення по суті заяви, в той час як зазначені судом у рішенні висновки є  помилковими, а звернення ОСОБА_1 у суд - передчасним.
 
Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів ураховує наявність у цій справі прийнятої судом ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, яка у подальшому була скасована й під час повторного розгляду справи судом викладено помилкові мотиви відмови у задоволенні заяви.   
 
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
 
Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
 
З урахуванням викладеного та обставин справи, колегія суддів дійшла висновку пронеобхідність  внесення змін у  рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
 
За таких обставин, подана по справі апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.
 
Постанова суду  набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 26 травня 2023 року.
 
Суддя-доповідач:

Судді: