ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 р. 	Справа № 440/6873/22	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 (ухвалене суддею Гіглава О.В.)   по справі № 440/6873/22
за позовом                     ОСОБА_1  
до                    Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області ,                    Міністерства внутрішніх справ України                            
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                            ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та  Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:  визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття рішення за заявою від 21.04.2022 щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням І групи інвалідності;  зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України, відповідно до вимог пункту 9 Порядку № 850, прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.04.2022 з доданими документами щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності;  зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно направити Міністерству внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 від 21.04.2022 з доданими документами для прийняття рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022  позов задоволено. 
Міністерство внутрішніх справ України, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022  та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування  норм процесуального  та матеріального права, а саме,  Закону України "Про міліцію", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що   з 1973 року по 1999 рік ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ на різних посадах внутрішньої служби, що підтверджується довідкою відділу інформаційних технологій УМВС України в Полтавській області від 26.04.2005 № 3/63.
Відповідно до архівної довідки Департаменту режимно-секретного та документального забезпечення МВС України від 02.04.2015 № 84 у Списку особового складу ВПО УВС Полтавського облвиконкому, відряджених для виконання спецзавдання по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є відомості стосовно старшого помічника керівника пожежогасіння чергової служби пожежогасіння по МР ОПО майора внутрішньої служби ОСОБА_1 .
Згідно з витягом з архівного документа УМВС України в Полтавській області від 29.11.2021 № 39/Л-56 наказом Управління внутрішніх справ виконкому Полтавської обласної ради народних депутатів від 16.09.1986 № 105 л/с "По особовому складу" вважати прибулим із службового відрядження з виконання спеціальних робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС майора внутрішньої служби Лебедя М.П. /Л-390459/ старшого помічника керівника пожежогасіння чергової служби пожежогасіння по мобілізаційній роботі ВПО УВС. Знаходився в зоні Чорнобильської АЕС з 25 липня по 25 серпня 32 доби, в 3-й зоні 15 діб, в 1-й зоні 17 діб.
Наказом УМВС України в Полтавській області № 76 о/с від 10.08.1999 згідно з Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України позивача звільнено з органів внутрішніх справ за ст. 65 п. "б" (через хворобу у відставку) полковника внутрішньої служби старшого інженера групи військово-мобілізаційної роботи з 14.08.1999. Вислуга років в пільговому обчисленні складає 28 років 05 місяців 12 днів.
За змістом свідоцтва про хворобу №179-С від 27.07.1999 постановою військово-лікарської комісії УВС Полтавського облвиконкому за розпорядженням УРЛС УМВС України в Полтавській області ОСОБА_1 , 1951 р.н., полковник внутрішньої служби непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку.
За висновком МСЕК за наслідками первинного огляду позивачу встановлено безстроково III групу інвалідності з причини захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС згідно з довідкою серії 7-66 ГВ № 0205378 від 05.08.1999.
За наслідками повторного огляду МСЕК позивачу встановлено безстроково II групу інвалідності через захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, згідно з довідкою серії 7-66 ВЛ № 0141689 від 27.02.2006.
Черговим оглядом МСЕК ОСОБА_1 встановлено І-Б групу інвалідності з 22.12.2021 за захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до довідки серії 12 ААВ № 110865 від 12.01.2022.
06.02.2022 позивач звернувся до ГУНП в Полтавській області із заявою, в якій просив провести виплату одноразової грошової допомоги, відповідно до  постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, у зв`язку з тим, що МСЕК Полтавської області з 22.12.2021 заявнику встановлено І групу інвалідності від захворювань, отриманих за наслідками виконання службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Листом ГУНП в Полтавській області від 14.02.2022 № 29/71-40 позивача повідомлено, що збір матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги колишнім працівникам МВС здійснюється ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області. Також цим листом роз`яснено, які документи необхідно надати ліквідаційній комісії УМВС.
Після збору необхідних документів позивач 21.04.2022 звернувся до голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області щодо виплати одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015.
Листом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області від 05.05.2022 № 4/Л-401 бл.к. позивача повідомлено, що матеріали на виплату одноразової грошової допомоги надіслані на розгляд до МВС України за вих.№ 4/3541 від 05.05.2022.
За наслідками розгляду, надісланих матеріалів, листом ДФОП МВС України від 14.06.2022 за вих. № 15183/15-2022 Ліквідаційну комісію УМВС України в Полтавській області повідомлено про те, що виплата одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності передбачена лише працівникам міліції. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 мав спеціальне звання внутрішньої служби, підстави для призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з установленням групи інвалідності відповідно до вимог Порядку відсутні, у зв`язку із чим  матеріали відносно ОСОБА_1  повернуті без прийняття рішення як такі, що не відповідають вимогам законодавства.
Про повернення матеріалів позивача повідомлено листом УМВС України в Полтавській області від 04.07.2022 № 4/Л-4016.
Вважаючи протиправною бездіяльність МВС України щодо не прийняття рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.04.2022 з доданими документами щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на зміст листа № 15183/15-2022 від 14.06.2022,  МВС України не прийняло жодного рішення за результатом розгляду матеріалів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, яке передбачене Порядком № 850.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" (в подальшому Закон - № 580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" (в подальшому- Закон № 565-ХІІ) та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (в подальшому- Порядок № 850).
Відповідно до ст. 23 Закону №565-ХІІ, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання вищезазначеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850  затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.
Згідно із підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Відповідно до пунктів 7-8 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.
Пунктом 9 Порядку №850 передбачено, що в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Отже, саме на МВС України покладено обов`язок вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції.
З 07.11.2015 набрав чинності Закон № 580-VІІІ, відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-ХІІ.
Водночас пунктом 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Судовим розглядом встановлено, що   підставою для повернення МВС України документів Ліквідаційній комісії без затвердження висновку відносно ОСОБА_1 слугувало те, що останній не належить до категорії працівників міліції. Такий висновок ґрунтується на тому, що наказом УДПО УМВС України в Полтавській області від 10.08.1999 № 78 о/с полковник внутрішньої служби ОСОБА_1 звільнений з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил за п. "б" (через хворобу у відставку) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з 14.08.1999. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 мав спеціальне звання внутрішньої служби, підстави для призначення йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з установленням групи інвалідності, відповідно до вимог Порядку відсутні.
Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону № 565-ХІІ, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про пожежну безпеку", чинного на час звільнення позивача зі служби, особовий склад державної пожежної охорони поділяється на рядовий та начальницький. Йому видається формений одяг за зразками, що встановлюються Кабінетом Міністрів України для особового складу підрозділів внутрішньої служби. На нього поширюються і відповідні відзнаки. Особовий склад чергових підрозділів для роботи на пожежах забезпечується спеціальним одягом, спорядженням і засобами індивідуального захисту. Особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони присвоюються відповідно до чинного законодавства спеціальні звання внутрішньої служби.
Порядок та умови проходження служби в державній пожежній охороні регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України (ч. 1 ст. 20 Закону України "Про пожежну безпеку").
Згідно із п. 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114, Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.
Указом Президента України від 27.01.2003 № 47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України у 2003 році.
Отже, до 2003 року підрозділи Державної пожежної охорони перебували у складі МВС, а підрозділ, в якому проходив службу позивач, був складовою УМВС, тобто відносився до органів внутрішніх справ.
Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 у званні полковника внутрішньої служби - старшого інженера групи військово-мобілізаційної роботи проходив службу в Управлінні державної пожежної охорони, яке було складовою частиною структури УМВС, де за виконання службових обов`язків, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, вперше отримав ІІІ групу інвалідності.
Згідно з пунктом 2 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991, спеціальне звання полковник внутрішньої служби є рівнозначним спеціальному званню полковник міліції, а   позивач був звільнений зі служби на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №114 від 29.07.1991.
У рішенні Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини сьомої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа щодо права на пільги) Конституційний суд зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що   твердження відповідачів щодо нерозповсюдження на спірні правовідносини статті 23 Закону №565-ХІІ є безпідставним, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 від 21.04.2022 щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням І групи інвалідності, є такими, що підлягають задоволенню.
Водночас, МВС України в місячний строк після надходження, зазначених у пункті 8 Порядку № 850, документів приймає рішення про призначення або, у випадках, передбачених пунктом 14 Порядку № 850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівнику органу внутрішніх справ, в якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 9 Порядку № 850).
Тобто, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих для призначення і виплати грошової допомоги повинен закінчуватись прийняттям компетентним на те органом (МВС України) відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), оформленого наказом.
Чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від вимог Порядку № 850.
Судовим розглядом встановлено, що  Департамент фінансово-облікової політики МВС України листом № 15183/15-2022 від 14.06.2022 повернув Ліквідаційній комісії УМВС України в Полтавській області матеріали на призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги без затвердження висновку.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що МВС України не прийняло жодного рішення за результатом розгляду матеріалів про виплату позивачу одноразової грошової допомоги, яке передбачене Порядком №850, що підтверджується  листом № 15183/15-2022 від 14.06.2022.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що,    оскільки відсутнє будь-яке рішення компетентного органу з питання призначення та виплати позивачу грошової допомоги, то необхідно задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України, відповідно до вимог пункту 9 Порядку № 850, прийняти рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.04.2022 з доданими документами щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності, а також зобов`язати Ліквідаційну комісію Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області повторно направити Міністерству внутрішніх справ України заяву ОСОБА_1 від 21.04.2022 з доданими документами для прийняття рішення щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням І групи інвалідності.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові  Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №440/1389/19.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції  погоджується з  висновком суду першої інстанції, що позов ОСОБА_1 обгрунтований, у зв`язку із чим підлягає задоволенню.
Відповідно до        ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від  21.09.2022 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі        Hirvisaari v. Finland        від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі        Ruiz Torija v. Spain        від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Керуючись ст. ст.77,        243,        308,        316,        322,325,326,328,329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 21.09.2022 по справі № 440/6873/22 - залишити без змін. 
 Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.
Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	О.А. Спаскін    Л.В. Любчич