ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" травня 2023 р.           Справа№ 910/6845/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Коротун О.М.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Суліма  В.В. 
 
за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,
від позивача: Сидоренко І.О. - адвокат, посвідчення № 1440/10; Цімейко Б.А. - директор;
від відповідача: Тимофеєва Т.М. - головний спеціаліст, посвідчення № 228;
за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА"
на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022
у справі № 910/6845/22 (суддя - Демидов В.О.)
за позовом Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" 
до Державної казначейської служби України 
про стягнення 593 056,55 грн,

УСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
1. Короткий зміст заявлених вимог
Приватне підприємство "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної казначейської служби України (далі-відповідач) про стягнення 593 056,55 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду м. Києва від 20.10.2020 у справі №910/11621/16 за позовом Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала" до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України та до Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у розмірі 4 850 560,00 грн. позовні вимоги позивача були задоволені частково, а саме - стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала" заподіяну шкоду у розмірі 1 597 996,18 грн.
2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 відмовлено повністю у задоволенні позову.
Разом з цим, суд першої інстанції зазначив, що обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає, зокрема, у випадку відшкодування збитків та шкоди, оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов`язань, а з інших підстав. А тому суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог. 
3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду
09.11.2022 Приватне підприємство "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду (через Укрпошту) з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022, в якій просило прийняти апеляційну скаргу позивача до розгляду, відстрочити позивачеві сплату судового збору до прийняття рішення у справі, апеляційну скаргу позивача задовольнити, рiшення Господарського суду м. Києва вiд 18.10.2022р. у справі № 910/6845/22 скасувати повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог позивача з врахуванням усталеної судової практики у вирішенні аналогiчних справ та врахуванням правової позиції Верховного Суду України, Вищого господарського суду України, Великой Палати Верховного Суду, в частині нарахування iнфляцiйних втрат на суму боргу та трьох процентiв рiчних, якi входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою вiдповiдальностi боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскiльки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуваннi матерiальних втрат кредитора вiд знецінення грошових коштiв унаслідок iнфляцiйних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Також скаржник просить стягнути з Державного бюджету України, через Державну казначейську службу України на користь приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія" Дім Вина "СКАЛА" 3% річних в сумі 81    274 грн. 60 коп., інфляційних нарахувань в сумі 511     781 грн. 95 коп. та судові витрати у розмірі 8 895,85 грн., а всього 601 952 грн. 40 коп. Судові витрати позивача, за розгляд справи № 910/6845/22, покласти на відповідача. Апеляційну скаргу позивача розглянути у відкритому судовому засіданні за участі позивача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 було витребувано матеріали справи з Господарського суду міста Києва. 
01.12.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи з суду першої інстанції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2022 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 залишено без руху та запропоновано скаржнику надати докази сплати судового збору.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 23.12.2022 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022.
10.01.2023 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у даній справі, який було прийнято судом в порядку ст. 263 ГПК України.
14.02.2023 від позивача надійшли письмові пояснення у даній справі. 
28.02.2023 від позивача також надійшли додаткові пояснення у даній справі. А також 01.03.2023 надійшли заперечення на відзив відповідача. 
Також 13.03.2023 від відповідача надійшли додаткові пояснення у даній справі. 
У розгляді справи неодноразово оголошувалася перерва.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) - Коротун О.М. на лікарняному, розгляд справи, призначений на 18.04.2023, не відбувся. А тому справа підлягає призначенню до розгляду в судовому засіданні на іншу дату.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2023 розгляд апеляційної скарги було призначено на 09.05.2023. 
В судове засідання 09.05.2023 з`явились представники обох сторін. Представники апелянта підтримали доводи поданої апеляційної скарги, просили її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового - про задоволення позовних вимог. 
Представник відповідача в судовому засіданні 09.05.2023 проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Справа була розглянута в розумний строк (в розумінні ст. 6 Конвенції) з незалежних від суду причин: поведінка сторін, враховуючи дію воєнного стану в Україні, обставини оголошення сигналу "повітряна тривога" та перебої з електроживленням та інші чинники.
4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів
Апелянт не погоджується з рішенням місцевого господарського суду, вважає його незаконним, необґрунтованим, несправедливим, невмотивованим, прийнятим з недотриманням верховенства права, прав позивача, без врахування висновків Верховного Суду з розгляду судами аналогічних справ та таким, яке прийняте з грубим порушенням норм міжнародного та національного права, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, без письмового спростування письмових доказів позивача, як з боку суду так і з боку відповідача.
Суд, протиправно відмовляючи позивачеві в позові повністю, навіть не виклав у своїх мотивах відповідну фактичну аргументацію обставин та фактів з дотриманням принципів верховенства права, тоді як встановлені судом фактичні обставини (грошовий борг, одночасне застосування норм матеріального права, тощо) за доводами скаржника, не мають належного законного обґрунтування.
Скаржник зазначив, що Господарський суд міста Києва не врахував та не надав правової оцінки у спірному рішенні запереченням позивача, поданими до суду першої інстанції, що стало підставою для прийняття незаконного рішення суду, яке, за переконаннями апелянта, підлягає скасуванню.
Таким чином, оскільки фактичні обставини у справі № 910/6845/22 судом повністю не встановлені то судове рішення у даній справі не відповідає вимогам ст. 236, 238 ГПК України, щодо законності та обґрунтованості, що є підставою для його скасування. 
Також апелянт зазначив про неврахуванням судом першої інстанції правивих позицій Верховного Суду в частині нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, які входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. 
Апелянт вважає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 у справі № 910/6845/22 прийняте з грубим порушенням права позивача на справедливий і публічний розгляд справи, є немотивованим, незаконним та необґрунтованим, оскільки суд протиправно відмовив позивачеві у доступі до правосуддя, рішення суду прийняте з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, доводи позивача залишені без будь якого законного та належного на то аргументування, а тому рішення суду потребує перегляду та скасуванню судом повністю з прийняттям нового рішення про задоволення вимог позивача.
5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Відповідач у поданому відзиві заперечив проти доводів апеляційної скарги, зазначив про її необґрунтованість, виходячи з наступного. 
Так, зазначив про помилковість позиції апелянта щодо можливості застосування до правовідносин, що склались, положень ст. 625 ЦК України. За доводами відповідача, Цивільним кодексом України регулюються особисті майнові та немайнові відносини, засновані на юридичній рівності сторін. Тоді як в даному випадку відсутня рівність сторін, а правовідносини виникли в результаті виконання судового рішення, що виключає можливість застосування ст. 625 ЦК України в даному випадку. Також відповідач зазначив про неможливість стягнення зазначених позивачем коштів за бюджетною програмою КПКВК 350403 та положень ЗУ «Про гарантії виконання судових рішень».
Окрім цього, відповідач зазначив, що порядок виконання судових рішень передбачено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників від 3 серпня 2011 р. № 845, відповідно до якого безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень в порядку черговості. А тому тривале невиконання судового рішення може бути наслідком відсутності бюджетних коштів, що не є підставою для стягнення річних та інфляційних з державного бюджету. 
А тому просив рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення через необґрунтованість. 
6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 припинено провадження у справі №910/11621/16 в частині стягнення 1 896 091 грн моральної шкоди. В частині стягнення 2  954 469 грн моральної шкоди відмовлено.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі №910/11621/16 скасовано частково, а саме в частині припинення провадження у справі №910/11621/16 щодо стягнення 1 896 091 грн моральної шкоди та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 02.07.2020, задоволено касаційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала". Суд скасував рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2016 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020, направив справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 позов Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала" до  Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України та  до Державної   казначейської служби України про стягнення моральної шкоди у розмірі 4 850 560,00 грн. задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала"  заподіяну шкоду у розмірі 1   597 996 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн 18 коп. у іншій частині позову відмовлено.
На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020, яке набрало законної сили 11.01.2021, з врахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021, якою апеляційну скаргу Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2020 у справі №910/11621/16 з доданими до неї документами повернуто, скаржнику було видано наказ.
Відповідно до вищевказаного наказу стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала" заподіяну шкоду у розмірі 1 597 996 (один мільйон п`ятсот дев`яносто сім тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн 18 коп.
27.02.2021 позивачем подано до Державної казначейської служби України заяву про відкриття виконавчого провадження згідно наказу Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі № 910/11621/16.
Листом від 09.11.2021 №1988 позивач звернуся до Державної казначейської служби України із заявою про надання інформації стосовно виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі № 910/11621/16.
Листом від 09.12.2021 Державною казначейською службою України було надано відповідь, відповідно до якої Казначейством було вказано, що на сьогодні у Казначействі за бюджетною програмою обліковується невиконаних виконавчих документів на загальну суму 60,78 млн грн, які надійшли та зареєстровані раніше наказу Господарського суду м. Києва по справі № 910/11621/16.
Враховуючи викладене вище, питання щодо перерахування коштів на виконання наказу Господарського суду м. Києва по справі № 910/11621/16 розглянеться Казначейством в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше вищевказаних виконавчих листів.
Листом від 09.06.2022 №2089 позивач повторно звернуся до Державної казначейської служби України із заявою про надання інформації стосовно виконання наказу Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 у справі № 910/11621/16.
Листом від 15.06.2022 Державною казначейською службою України було надано відповідь, відповідно до якої Казначейством було вказано, що на сьогодні у Казначействі за бюджетною програмою обліковується невиконаних виконавчих документів на загальну суму 32,66 млн грн, які надійшли та зареєстровані раніше наказу Господарського суду м. Києва по справі № 910/11621/16.
Враховуючи викладене вище, питання щодо перерахування коштів на виконання наказу Господарського суду м. Києва по справі № 910/11621/16 розглянеться Казначейством в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше вищевказаних виконавчих листів.
Листом від 21.06.2022 №2126 позивач звернуся до Державної казначейської служби України із заявою про надання інформації, зокрема, в останній позивач зазначив: «чи нараховуватиме ДКСУ самостійно ПП «ВДК» Дім Вина «СКАЛА» 3% річних та індекс інфляції на дату фактичного виконання наказу Господарського суду м. Києва по справі №910/11621/16 , а якщо ні, - то вказати причину».
01.07.2022 Державною казначейською службою України було надано відповідь, відповідно до якої Казначейством 30.06.2022 в порядку черговості здійснено виконання зазначеного вище наказу та кошти перераховані на відповідний банківський рахунок, зазначений у заяві ПП «ВДК «Дім вина «СКАЛА».
Окрім того у вищевказаному листі Державною казначейською службою України було повідомлено позивача, що виконання судових рішень за рахунок бюджетної програми 3504030 «Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, відшкодування громадянинові вартості  конфіскованого та безхазяйного майна стягнутого в дохід держави, відшкодування шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб» не підпадає під дію Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а отже Законом не передбачена виплата компенсації та пені за судовими рішеннями, виконання яких здійснюється за бюджетною програмою КПКВК 3504030.
21.06.2022 на підставі платіжного доручення №1206095 Казначейством було перераховано кошти у розмірі  1  597  996,18 грн. на рахунок позивача.
Оскільки відповідачем несвоєчасно було перераховано кошти за заподіяну шкоду у розмірі 1 597 996,18 грн, позивач просить стягнути з відповідача нараховані згідно існуючої заборгованості інфляційні втрати в сумі 511 781,95 грн та 3% річних в сумі 81 274,60 грн.
ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ
7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства
Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Так, предметом спору у даній справі є стягнення з Державного бюджету України (через Державну казначейську службу України) на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала" суми компенсації, передбаченої статтею 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а також інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду, ухваленого за правилами господарського судочинства у справі №910/11621/16 за позовом Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "Скала" до Дніпровського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, яким стягнуто моральну шкоду у розмірі 4 850 560,00 грн. 
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у разі якщо центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом трьох місяців не перерахував кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. В цій частині відхиляються доводи відповідача про неможливість стягнення заявлених сум, виходячи з правової позиції Верховного Суду у справі № 686/21962/15-ц від 16.05.2018.
Рішення суду не було виконане відповідачем у встановлений строк, тому стягувач має право на компенсацію в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми, що встановлено спеціальним законодавством (ст. 5 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень») та передбачено положеннями ст. 625 ЦК України. 
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням.
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з частинами першою та другою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання, рішення. А тому в цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи апелянта та відхиляє доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу. Таким чином, стягнення нарахованих сум за невиконання судового рішення є справедливим. 
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Спеціальним законом не передбачено, що положення частини другої статті 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника, який прострочив виконання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, не поширюється на спірні правовідносини.
В цій частині суд апеляційної інстанції зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції, що дія частини другої статті 625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку із відшкодуванням шкоди, як деліктного зобов`язання. Вказаний висновком суду першої інстанції не узгоджується з актуальними правовими позиціями Верховного Суду. Аналогічні висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), а також Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року в справі № 757/21050/16-ц (провадження № 61-17790св18), від 08 квітня 2020 року в справі № 339/400/16-ц (провадження № 61-14114св19), від 06 липня 2020 року в справі № 522/16531/17 (провадження № 61-16035св19).
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням вказаних обставин і вимог, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних витрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду, встановивши, що Державною казначейською службою України прострочено грошове зобов`язання по виплаті позивачу присудженого рішенням суду.
Вказана правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року в справі №757/28275/17-ц, від 6 липня 2020 року в справі №522/16531/17 та від 27 січня 2021 року в справі №569/6045/17. 
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що звертаючись із позовною заявою, позивач визначив періодом нарахування 3% річних з 20.10.2020 (дата ухвалення рішення Господарським судом у справі № 910/11621/16) по 30.06.2022. Тоді як рішення Господарським судом у справі № 910/11621/16 від 20.10.2020 набрало законної сили 11.11.2020, а тому період з якого слід нараховувати 3% річних розпочинається з 12.11.2020 по 20.06.2022 (оскільки 21.06.2022 було виконано рішення та перераховано 1    597    996,18 грн). Здійснивши перевірку здійсненого позивачем розміру 3% річних, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість розміру 76    948,56 грн за період з 12.11.2020 по 20.06.2022. 
Щодо розміру нарахованих інфляційних втрат в розмірі 511    781,95 грн за період з листопада 2020 по червень 2022 - є арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Суд апеляційної інстанції не приймає доводи відзиву на апеляційну скаргу про неможливість стягнення судом за бюджетною програмою КПКВК 3504030, а не за бюджетною програмою КПКВК 3504040 як безпідставне. Так позивач не вказував в прохальній частині посилання на конкретний номер бюджетної програми, за якою має бути стягнено відповідні суми Вказані доводи стосуються порядку виконання рішення суду та не стосуються обґрунтованість позовних вимог по суті у даній справі.
Відповідно до п. 48. Рішення ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява № 70297/01) від 18 жовтня 2005 року, судом було зазначено: «Не спромігшись виконати рішення Київського господарського суду, національні органи перешкоджали та досі перешкоджають заявнику протягом значного періоду часу отримати присуджені йому кошти. Суд вважає, що відсутність бюджетних коштів не може виправдати таку бездіяльність».
Суд апеляційної інстанції також враховує також позицію ЄСПЛ, що держава-відповідач мають взяти на себе відповідальність та забезпечити виконання рішення та забезпечити належним юридичним захистом на національному рівні, у тому числі механізмом відшкодування їм шкоди, який виконуватиме таку ж функцію, що й рішення про надання справедливої сатисфакції відповідно до статті 41 Конвенції" (див. рішення у справі "Бурмич та інші проти України" (вилучення з реєстру) [ВП] (Burmych and Others v. Ukraine) [GC], заява № 46852/13 та інші, пункти 195-196, від 12 жовтня 2017 року).
А тому суд апеляційної інстанції зазначає про помилкове незастосування до спірних правовідносин положень ст. 625 ЦК України, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового - про задоволення позову частково, стягнувши з відповідача - 76 948,56 грн - 3 % річних за період з 12.11.2020 по 20.06.2022 та 511 781,95 грн - інфляційних втрат за вказаний період.
8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права. (п. 2 ч. 1 ст. 277 ГПК України).
Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову. А тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. 
Таким чином, на підставі ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги частково.
9. Судові витрати
Згідно з положеннями ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При звернення з позовом до суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 8    895,85 грн, тоді як при зверненні з апеляційною скаргою - 13    343,78 грн.
З урахуванням часткового задоволення позовних вимог 588    730,51 грн (із заявлених 593    056,55 грн, судовий збір покладається пропорційно задоволеним вимогам. 
Враховуючи задоволення апеляційної скарги Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" на користь позивача з Державного бюджету України підлягає стягненню 22 77,43 грн судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" на рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 у справі № 910/6845/22 - задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 18.10.2022 у справі № 910/6845/22 - скасувати, з прийняттям нового про задоволення позову частково та з новим розподілом судових витрат. 
Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" (02002, м.Київ, вул. М. Шептицького 24, ідентифікаційний код: 36972343) 76    948 (сімдесят шість тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 56 коп - 3 % річних, 511  781 (пятсот одинадцять тисяч сімсот вісімдесят одну) грн 95 коп - інфляційних втрат. 
В решті позовних вимог - відмовити. 
3. Здійснити розподіл судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції. 
Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "Виробничо-дистрибьюторська компанія "Дім Вина "СКАЛА" (02002, м.Київ, вул. М. Шептицького 24, ідентифікаційний код: 36972343) судовий збір у розмірі 22    077 (двадцять дві тисячі сімдесят сім) грн 43 коп.
В решті задоволення апеляційної скарги - відмовити.
4. Видачу відповідних наказів доручити суду першої інстанції.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом не підлягає оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, передбачених п.2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 19.05.2023. 

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                В.В. Сулім