ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3114/23 Справа № 207/283/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Погребняк Т. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В. 
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ОМЕГА ФАКТОР” на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ОМЕГА ФАКТОР”, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -
В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР”, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1  посилалася на те, що між ВАТ “КБ “Надра”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” відповідно до договору про відступлення права вимоги № GL2N79737 від 04 березня 2020 року, та  ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 244000 грн. строком до 20 серпня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19 % річних. Згідно з п.1.1.4 кредитного договору банк надає кредит з терміном погашення до 20 серпня 2012 року. Ціль кредиту: на придбання автотранспортного засобу (предмет застави, автотранспортний засіб — автомобіль, марка RENAULT MAGNUM 480, рік випуску -2001, білого кольору, заводський номер кузова — VIN НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , зареєстрований МРЕВ 5- го МВ ДАІ УМВС в Дніпропетровській області 29 серпня 2007 року, який належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого тим же МРЕВ 29 серпня 2007 року. В якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, 30 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 поручилася за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по кредитному договору. Умовами зазначеного договору поруки передбачена солідарна відповідальність боржника і поручителя за невиконання зобов`язань по сплаті кредитних коштів. Також, в якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, 30 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 поручився за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по кредитному договору. Умовами зазначеного договору передбачена солідарна відповідальність боржника і поручителя за невиконання зобов`язань по сплаті кредитних коштів. Позивач вказує, як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 30 травня 2012 року, останній платіж на погашення заборгованості був здійснений позичальником 21 серпня 2008 року. З квітня 2008 року платежі здійснювались не регулярно та не в повному обсязі. З моменту порушення виконання зобов`язання по поверненню кредиту, а саме з квітня 2008 року, кредитор був зобов`язаний направити позичальнику та поручителю письмову вимогу про повернення кредиту. Банк направив письмову вимогу поручителю лише 14 липня 2012 року, перед зверненням з позовом до суду, чим порушив вимоги ч. 4 ст. 559 ЦК України, а саме протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явлено вимог до поручителя. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором ПАТ “КБ “Надра” в липні 2012 року звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року у справі №404/4520/12 задоволено позовні вимоги ПАТ “КБ “Надра” в повному обсязі. Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року скасовано. Позов ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року у сумі 401 286 грн. 83 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 217 435 грн. 04 коп., заборгованості по відсоткам 140 161 грн. 15 коп., пеня 43 690 грн. 64 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” судовий збір з кожного по 1 073 грн. Факт звернення з письмовою вимогою до поручителя 14 червня 2012 року встановлений Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області під час розгляду справи №404/4520/12. Дана обставина підтверджує той факт, що банк звернувся до поручителя з порушенням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України. На підставі викладеного  ОСОБА_1 просила суд визнати поруку за Договором поруки від 30 серпня 2007 року, укладеним між ПАТ “КБ “Надра”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” та  ОСОБА_1  припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України до 14 грудня 2011 року включно. Визнати виконавчий лист №404/4520/12, виданий 02 вересня 2020 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_3  на користь ПАТ “КБ “Надра” заборгованості в розмірі 434900 грн. 50 коп. відносно ОСОБА_1  таким, що не підлягає виконанню з підстав часткового припинення обов`язку боржника. Судові витрати покласти на відповідача. 
Заочним рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Визнано припиненим договір поруки, укладений 30 серпня 2007 року між ПАТ “КБ “Надра”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” та ОСОБА_1 , за яким поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_2 по кредитному договору № 8/2007/980-МК 43/8 від 30 серпня 2007 року. Визнано виконавчий лист №404/4520/12, виданий 02 вересня 2020 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” заборгованості в розмірі 434900 грн. 50 коп. відносно ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню з підстав часткового припинення обов`язку боржника. Стягнуто з ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362 грн. (т.1 а.с.120-123).
       Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року поновлено ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 червня 2022 року. Заяву представника відповідача ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” в особі директора Єрохіна О.П. про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР”, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, задоволено. Заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 03 червня 2022 року у цивільній справі № 207/283/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР”, третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим - скасовано і призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 26 жовтня 2022 року (т.1 а.с.157-159).
Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнано припиненим договір поруки, укладений 30 серпня 2007 року між ПАТ “КБ “Надра”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” та ОСОБА_1 , за яким поручитель зобов`язався відповідати за виконання зобов`язань ОСОБА_2 по кредитному договору № 8/2007/980-МК 43/8 від 30 серпня 2007 року. Визнано виконавчий лист №404/4520/12, виданий 02 вересня 2020 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ “Надра” заборгованості в розмірі 434900 грн. 50 коп. відносно ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню з підстав часткового припинення обов`язку боржника. Стягнуто з ТОВ “Фінансова компанія “ОМЕГА ФАКТОР” на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1362 грн. 
В апеляційній скарзі ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” просить рішення суду від 31 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача  ОСОБА_1 - адвокат Іванченко А.Л. просить у задоволенні апеляційної скарги ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” відмовити, рішення суду від 31 жовтня 2022 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
30 серпня 2007 року між ВАТ “КБ “Надра” та  ОСОБА_2 був укладений договір “Кредитування комерційного автотранспорту” № 8/2007/980-МК43/8, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 244000 грн. строком до 20 серпня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19 % річних (т.1 а.с.12-14).
Згідно з п.1.1.2 ціль кредиту - на придбання автотранспортного засобу. Відповідно до п.1.1.4 кредитного договору банк надає кредит з терміном погашення до 20 серпня 2012 року.
30 серпня 2007 року, в якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ “КБ “Надра” та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 поручилася за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по кредитному договору (т.1 а.с.15). 
Умовами п.1.2 зазначеного договору поруки передбачена солідарна відповідальність боржника і поручителя за невиконання зобов`язань по сплаті кредитних коштів.         Вказаний договір поруки не містить умов, які б встановлювали час припинення договору поруки.
Також, 30 серпня 2007 року, в якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ “КБ “Надра” та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 поручився за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по кредитному договору (т.1 а.с.252, 253). 
Позичальник ОСОБА_2 допустив неналежне виконання зобов`язань за договором “Кредитування комерційного автотранспорту” № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року, у зв`язку із чим виникла заборгованість перед банком.
14 червня 2012 року ПАТ “КБ “Надра” направив письмову претензію поручителю ОСОБА_1 (т.1 а.с.18).
У липні 2012 року ПАТ “КБ “Надра” звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року у справі №404/4520/12 за позовом ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволено позовні вимоги ПАТ “КБ “Надра” в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІДН НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІДН НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІДП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ “КБ “Надра” (04053, м. Київ, вул. Артема, 15, к/р НОМЕР_7 в ОПЕРУ НБУ м. Києва,, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456) заборгованість у сумі 434 900 грн. 50 коп. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІДН НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІДН НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІДП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ “КБ “Надра” (04053, м. Київ, вул. Артема, 15, к/р НОМЕР_7 в ОПЕРУ НБУ м. Києва,, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456) судові витрати у справі: судовий збір – 3 219 грн. (т.1 а.с.27, 28).
       Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року скасовано. Позов ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року у сумі 401 286 грн. 83 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 217 435 грн. 04 коп., заборгованості по відсоткам 140 161 грн. 15 коп., пеня 43 690 грн. 64 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” судовий збір з кожного по 1 073 грн. (т.1 а.с.29-32).
       04 березня 2020 року між ВАТ “КБ “Надра” та ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” було укладено договір № GL2N79737 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ВАТ “КБ “Надра” відступив, а ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” прийняли право вимоги, в тому числі і за договором “Кредитування комерційного автотранспорту” № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року та договором поруки від 30 серпня 2007 року, укладеного із ОСОБА_1 (а.с.16, 17).
       Звернувшись до суду із вказаним позовом у лютому 2021 року, ОСОБА_1 посилалася на те, що банк звернувся до поручителя з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором у порушенням вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України (т.1 а.с.2-9). 
ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” у заяві про перегляд заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, поданої до суду першої інстанції 03 червня 2022 року, просили застосувати строки позовної давності у цій справі (т.1 а.с.125-129).
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обґрунтованість, однак погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного засування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.        Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       У ч. 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
       Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Частина 4 ст. 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення ч. 4 ст. 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення ч. 4 ст.559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя(третє речення ч.4 ст.559 ЦК України).
Отже, строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов`язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.
У ч. 4 ст. 559 ЦК України зазначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Тобто, порука – це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.
На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні ст. 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України.
У справі встановлено, 30 серпня 2007 року між ВАТ “КБ “Надра” та  ОСОБА_2 був укладений договір “Кредитування комерційного автотранспорту” №8/2007/980-МК43/8, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 244000 грн. строком до 20 серпня 2012 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 19 % річних (т.1 а.с.12-14).
Згідно з п.1.1.2 ціль кредиту - на придбання автотранспортного засобу. Відповідно до п.1.1.4 кредитного договору банк надає кредит з терміном погашення до 20 серпня 2012 року.
30 серпня 2007 року у якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ “КБ “Надра” та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_1 поручилася за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по кредитному договору (т.1 а.с.15). 
Умовами п.1.2 зазначеного договору поруки передбачена солідарна відповідальність боржника і поручителя за невиконання зобов`язань по сплаті кредитних коштів.         Вказаний договір поруки не містить умов, які б встановлювали час припинення договору поруки.
Також, 30 серпня 2007 року у якості забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ВАТ “КБ “Надра” та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 поручився за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань по кредитному договору (т.1 а.с.252, 253). 
Позичальник ОСОБА_2 допустив неналежне виконання зобов`язань за договором “Кредитування комерційного автотранспорту” № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року, у зв`язку із чим виникла заборгованість перед банком.
14 червня 2012 року ПАТ “КБ “Надра” направив письмову претензію поручителю ОСОБА_1 (т.1 а.с.18).
У липні 2012 року ПАТ “КБ “Надра” звернувся до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року у справі №404/4520/12 за позовом ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволено позовні вимоги ПАТ “КБ “Надра” в повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІДН НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІДН НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІДП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ “КБ “Надра” (04053, м. Київ, вул. Артема, 15, к/р НОМЕР_7 в ОПЕРУ НБУ м. Києва,, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456) заборгованість у сумі 434 900 грн. 50 коп. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІДН НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІДН НОМЕР_5 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІДП НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 ) на користь ПАТ “КБ “Надра” (04053, м. Київ, вул. Артема, 15, к/р НОМЕР_7 в ОПЕРУ НБУ м. Києва,, МФО 380764, код ЄДРПОУ 20025456) судові витрати у справі: судовий збір – 3 219 грн. (т.1 а.с.27, 28).
       Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року скасовано. Позов ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року у сумі 401 286 грн. 83 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 217 435 грн. 04 коп., заборгованості по відсоткам 140 161 грн. 15 коп., пеня 43 690 грн. 64 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” судовий збір з кожного по 1 073 грн. (т.1 а.с.29-32).
04 березня 2020 року між ВАТ “КБ “Надра” та ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” укладено договір № GL2N79737 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ВАТ “КБ “Надра” відступив, а ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” прийняли право вимоги, в тому числі і за договором “Кредитування комерційного автотранспорту” № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року та договором поруки від 30 серпня 2007 року, укладеного із ОСОБА_1 (а.с.16, 17).
       Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16 червня 2020 року замінено стягувача ПАТ “КБ “Надра на його правонаступника ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” у виконавчих листах. Видано виконавчі листи на виконання постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року (т.1 а.с.254, 255).
Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області стягувачу ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” 02 вересня 2020 року були видані виконавчі листи.
Встановлено, договір поруки не містить умов, які б встановлювали час припинення договору поруки.
Відповідно до п.1.1.4 кредитного договору банк надає кредит з терміном погашення до 20 серпня 2012 року.
       Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 30 травня 2012 року, останній платіж на погашення заборгованості був здійснений позичальником 21 серпня 2008 року (т.1 а.с. 19, 20). 
       З квітня 2008 року платежі позичальником здійснювались не регулярно та не в повному обсязі. 
       З моменту порушення виконання зобов`язання по поверненню кредиту, а саме з серпня 2008 року, кредитор був зобов`язаний направити позичальнику та поручителю письмову вимогу про повернення кредиту. 
       Претензію поручителю ОСОБА_1 банк направив 14 липня 2012 року, тобто з пропуском шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання поруки за Договором поруки від 30 серпня 2007 року, укладеного між нею та ПАТ “КБ “Надра”, правонаступником якого є ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України є обґрунтованими.
       ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” у заяві про перегляд заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, поданої до суду першої інстанції 03 червня 2022 року, просили застосувати строки позовної давності у цій справі (т.1 а.с.125-129).
Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.
Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Апеляційним судом було витребувано із Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області для огляду у судовому засіданні цивільну справу №404/4520/12 за позовом ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки. Вказана справа надійшла до апеляційного суду (т.1 а.с.243, 244).
Встановлено, про заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року у справі №404/4520/12 за позовом ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки ОСОБА_1 дізналася 30 листопада 2016 року, що підтверджується її заявою про отримання копії вказаного заочного рішення суду, яка міститься у справі №404/4520/12 та копія такої заяви долучена до матеріалів цієї справи, що переглядається (т.1 а.с.248).
На заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року у справі №404/4520/12 безпосередньо ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу 27 листопада 2017 року (т.1 а.с.249-251).
       За результатами розгляду вказаної апеляційної скарги ОСОБА_1 постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2018 року у справі №404/4520/12 заочне рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року скасовано. Позов ПАТ “КБ “Надра” до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” заборгованість за кредитним договором № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року у сумі 401 286 грн. 83 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту 217 435 грн. 04 коп., заборгованості по відсоткам 140 161 грн. 15 коп., пеня 43 690 грн. 64 коп. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ “КБ “Надра” судовий збір з кожного по 1 073 грн. (т.1 а.с.29-32).
       Строк дії вищевказаного кредитного договору № 8/2007/980-МК43/8 від 30 серпня 2007 року, поручителем за яким відповідно договору поруки від 30 серпня 2007 року є ОСОБА_1 , сплинув - 20 серпня 2012 року.
        ОСОБА_1   стало відомо про порушення її прав 30 листопада 2016 року — дати отримання особисто нею заочного рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року у справі №404/4520/12, яке нею оскаржувалося у апеляційному порядку.
Із позовними вимогами до ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” про визнання договору поруки припиненим у цій справі, що переглядається,  ОСОБА_1  звернулася до суду у лютому 2021 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, який у цій справі має відраховуватися з 30 листопада 2016 року — дати отримання ОСОБА_1 копії заочного рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 травня 2013 року у справі №404/4520/12, про застосування яких просив відповідач ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР”.
Отже, у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  до ТОВ “ФК “ОМЕГА ФАКТОР” про визнання договору поруки припиненим слід відмовити у зв`язку із пропуском строків позовної давності.
За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ОМЕГА ФАКТОР” – задовольнити.
       Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 жовтня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ОМЕГА ФАКТОР”, третя особа  ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим — скасувати.
       У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ОМЕГА ФАКТОР”, третя особа  ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим — відмовити.
       Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Фінансова компанія “ОМЕГА ФАКТОР” (ЄДРПОУ 42091357) судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у розмірі 2 043 грн. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова