Ухвала
11 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 199/807/20
провадження № 61-2212ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Казак Ірини Юріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання дій незаконними та визнання заповіту недійсним, 
ВСТАНОВИВ:
14 лютого 2023 року подана касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року.
Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року залишено без руху і надано заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.
Заявнику необхідно було подати до Верховного Судувиправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.
3 квітня 2023 року до суду касаційної інстанції від  ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали від 23 лютого 2023 року надійшла касаційна скарга, яка містить заяву про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. від участі у розгляді цієї справи.
Ухвалою Верховного Суду від 5 квітня 2023 року визнано необґрунтованою заяву  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. від участі у розгляді справи № 199/807/20; заяву про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. передано для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.
Ухвалою Верховного Суду від 7 квітня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Карпенко С. О. від участі у розгляді справи № 199/807/20.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року заявник вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18), у постановах Верховного Суду від 7 листопада 2018 року 
у справі № 357/3394/16-ц (провадження № 61-5147св18), від 3 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц (провадження № 61-2819св18), 
від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17 
(провадження № 61-43854св18), у постанові Верховного Суду України 
від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також підставою касаційного оскарження судового рішення заявник визначає те, що апеляційним судом необґрунтовано відхилено клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Підставою касаційного оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року заявник визначає порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зазначаючи, що правові підстави для відмови у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи відсутні. 
Крім того, підставою касаційного оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від 18 січня 2023 року заявник вказує відсутність у подібних правовідносинах висновку Верховного Суду щодо застосування статті 1248 Цивільного кодексу України (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
До повноважень Верховного Суду, зокрема, належить вирішення питань щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, їх тлумачення під час розгляду справ.
Касаційний суд має забезпечувати формування єдиної судової практики шляхом надання відповідного тлумачення (правозастосування) норм права.
Про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики свідчить, зокрема, відсутність єдиного правового висновку Великої Палати Верховного Суду, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному, велика кількість справ щодо вирішення подібних правовідносин, які перебувають на розгляді судів. 
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що заявником у касаційній скарзі не обґрунтовано необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідної норми права.
За таких обставин, вивчивши зміст касаційної скарги, яка надійшла 3 квітня 2023 року, касаційний суд доходить висновку про відсутність у ній підстави касаційного оскарження судового рішення, передбаченої 
пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду 
від 18 січня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду 
від 18 січня 2023 року.
Витребувати з Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська матеріали цивільної справи № 199/807/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Казак Ірини Юріївни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання дій незаконними та визнання заповіту недійсним.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                                        С. О. Карпенко 
В. М. Ігнатенко 
В. А. Стрільчук