ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року	Львів	Справа № 380/17013/22 пров. № А/857/4897/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді:                                                 Гудима Л.Я.,
суддів:                                                                      Довгополова О.М., Святецького В.В.,
за участю секретаря судового засідання:     Петрунів В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року, головуючий суддя – Крутько О.В., ухвалене о 12:16 год. у м. Львові, повний текст якого складено 27.02.2023 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроном Центр» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

                                                      В С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено; Визнано протиправними та скасовано рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, прийняті Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Львівській області №№7159441/38738473 від 04.08.2022 року; 7145275/38738473 від 02.08.2022 року; 7145280/38738473 від 02.08.2022 року; 7145285/38738473 від 02.08.2022 року; 7145288/38738473 від 02.08.2022 року; 7145289/38738473 від 02.08.2022 року; 7145274/38738473 від 02.08.2022 року; 7145281/38738473 від 02.08.2022 року; 7145271/38738473 від 02.08.2022 року; 7159446/38738473 від 04.08.2022 року; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних: податкову накладну №9 від 05.10.2021 року датою її подання на реєстрацію 31.10.2021 року; податкову накладну №14 від 03.11.2021 року датою її подання на реєстрацію 30.11.2021 року; податкову накладну №33 від 01.11.2021 року датою її подання на реєстрацію 30.11.2021 року; податкову накладну №34 від 02.11.2021 року датою її подання на реєстрацію 30.11.2021 року; податкову накладну №42 від 08.10.2021 року датою її подання на реєстрацію 31.10.2021 року; податкову накладну №43 від 09.10.2021 року датою її подання на реєстрацію 31.10.2021 року; податкову накладну №44 від 11.10.2021 року датою її подання на реєстрацію 31.10.2021 року; податкову накладну №45 від 12.10.2021 року датою її подання на реєстрацію 31.10.2021 року; податкову накладну №46 від 13.10.2021 року датою її подання на реєстрацію 31.10.2021 року; податкову накладну №63 від 06.10.2021 датою її подання на реєстрацію 31.10.2021 року.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Агроном центр звернувся до суду із клопотанням про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 23 000,00 грн. 
Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково; стягнуто з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроном центр»; стягнуто з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань 2500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроном центр».
Не погоджуючись з вищезазначеним додатковим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове рішення суду першої інстанції. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо правова допомога реально надавалась, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
В судовому засіданні представник відповідачів підтримав подану апеляційну скаргу, вважає оскаржене додаткове рішення суду незаконним та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідачів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Згідно із ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України    судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України).
Як передбачено ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі “Баришевський проти України”, від 10 грудня 2009 року у справі “Гімайдуліна і інших проти України”, від 12 жовтня 2006 року у справі “Двойних проти України”, від 30 березня 2004 року у справі “Меріт проти України”, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З матеріалів справи слідує, що професійна правнича допомога позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Агроном центр» надавалась адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «ДОМІНАНТА» на підставі договору №02/01/2019 про надання юридичних послуг від 02.01.2019 року.
Вид наданих адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «ДОМІНАНТА» в особі керуючого партнера Сеньківа А.І. послуг професійної правничої допомоги та їх вартість підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг від 08.02.2023 року відповідно до Договору про надання юридичних послуг від 02.01.2019 року №02/01/2019, згідно якого виконавець адвокатське об`єднання «Юридична компанія «ДОМІНАНТА» надано наступні послуги: -юридичний аналіз матеріалів наданих Замовником; підготовка правової позиції; консультування; підготовка позовної заяви, підбір та подання доказів в якості додатків до позовної заяви, надсилання матеріалів позову іншим учасникам справи - 16 000 грн; -підготовка та подання відповіді на відзив у справі №380/17013/22 - 5000,00 грн; - представництво інтересів Замовника в судових засіданнях по розгляду справи 07.02.2023 року - 2000,00 грн.
Загальна вартість наданих послуг становить 23 000,00 грн.
Беручи до уваги зміст виконаних робіт (наданих послуг), колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що витрати на правничу допомогу за такі послуги є неспівмірними із складністю справи та наданими послугами, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони та є завищеними.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що наявні всі підстави для зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу адвоката, такі підлягають стягненню з відповідачів у розмірі 5000,00 грн. солідарно, а доводи апеляційної скарги щодо протиправності оскарженого додаткового рішення є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив додаткове судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування додаткового рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2023 року у справі №380/17013/22 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	О. М. Довгополов 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повний текст постанови складено 26.04.2023 року.