Справа № 303/5790/21

П О С Т А Н О В А
Іменем України

06 квітня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: 
               головуючого – судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Фазикош Г.В. і Бисаги Т.Ю.,
       з участю секретаря Сливки С.В., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 грудня 2021 року (у складі судді Кость В.В.) за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу – Перести Я.О., про визнання недійсним договору купівлі-продажу предмета іпотеки та скасування державної реєстрації права власності, -
ВСТАНОВИВ:
У липні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:
-Визнати недійсним договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений 18.06.2021 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі Гички Богдана Івановича та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Закарпатської області – Перестою Яною Олександрівною, і зареєстрований у реєстрі за № 1221;
-Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на нерухоме майно – домоволодіння з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , індексний номер 58851025 від 18.06.2021 р.
Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що продаж спірного нерухомого майна здійснено представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» без підтвердження повноважень, а також без будь-якого погодження із позивачем як з іпотекодавцем, з порушенням переважного права позивача на придбання предмета іпотеки, неповідомлення іпотекодавця про намір укладання такого договору. Крім того, задоволення вимог іпотекодержателя шляхом укладання такого договору купівлі-продажу здійснено під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 17.12.2021 р. у задоволенні позову відмовлено.
Указане судове рішення мотивоване недоведеністю заявлених вимог.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:
-Представник ОТП «Факторинг Україна» Гичка Б.І. не мав повноважень на укладення спірного договору купівлі-продажу від свого імені згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку»;
- ОСОБА_1 не отримувала від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу, як того вимагає ст. 38 Закону України «Про іпотеку»;
-Укладення спірного договору купівлі-продажу було вчинене під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 був для позивача єдиним житловим будинком для постійного місця проживання. 
У письмовому відзиві на скаргу відповідач ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін (т.1, а.с.169-173).
Узагальнені заперечення зводяться до такого:
-На момент укладення між нею і ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оспореного позивачем договору купівлі-продажу нерухомого майна від 18.06.2021 р. (житлового будинку АДРЕСА_1 ) у власності позивача перебував інший житловий будинок - АДРЕСА_2 ;
-ТОВ «ОТП Факторинг Україна» неодноразово направляло позивачу повідомлення про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна на всі поштові адреси, які були повідомлені товариству позивачкою;
-З довіреності від 05.05.20201 р., зареєстрованої у реєстрі за № 242, убачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уповноважило Гичку Б.І. бути представником Товариства. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час і місце такого були належно повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, розпискою у порядку ч.3 ст. 240 ЦПК України та довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber».
Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Гичка Б.І. та представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Сабов І.І., подали до апеляційного суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.
Сторона позивача в черговий раз подала заяву про відкладення розгляду справи з причин, які визнані колегією суддів неповажними. При цьому, представник позивачки – адвокат Печунка В.О., був присутній на декількох попередніх судових засіданнях і давав пояснення, а сама ОСОБА_1 в жодне із шести судових засідань не з`явилася.
За таких обставин колегія суддів вважає доцільним розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних матеріалів. Правова аргументація сторін відома та зрозуміла.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду – без змін, із таких мотивів.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог. 
При цьому, судом були встановлені наступні факти й обставини.
17.04.2007 р. між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ML-800/019/2007, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику у кредит кошти у розмірі 67400 доларів США строком до 17.04.2027 р.
Із метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.04.2007 р. між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № РML-800/019/2007, на підставі якого в іпотеку банківській установі було передано домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2010 р., яке набуло законної сили 23.03.2010 р., звернуто стягнення на Предмет іпотеки шляхом надання права АТ «ОТП Банк» на продаж від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу предмета іпотеки в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», звільнено з-під арешту та знято заборону на відчуження предмету іпотеки.
26.11.2010 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» та публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги за Кредитними договорами, перелік яких міститься в Додатку № 1 до вказаного договору (а.с.26-28).
На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.03.2019 р., яке набуло законної сили 05.04.2019 р., присуджено до стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № ML-800/019/2007 від 17.04.2007 р. у розмірі 2 340 476 (два мільйони триста сорок тисяч чотириста сімдесят шість) гривень 54 копійки.
18.06.2021 р. між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в особі Гички Б.І., що діє на підставі довіреності від 05.05.2021 р., зареєстрованої у реєстрі за № 242, та ОСОБА_2 , відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна – домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Із доданої до матеріалів справи копії указаної довіреності вбачається, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уповноважило Гичку Б.І. бути представником товариства, в тому числі у відносинах з фізичними та юридичними особами, та надало право на підписання серед іншого договорів купівлі-продажу предмету іпотеки на виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за товариством права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечними договорами, права вимоги за якими належить ТОВ «ОТП Факторинг Україна».
Тобто, ОСОБА_4 мав належними чином підтверджені повноваження на підписання від імені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» оспореного позивачем договору купівлі-продажу.
15.04.2021 р. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» надіслало ОСОБА_1 письмове повідомлення (а.с.102) про усунення порушень щодо виконання зобов`язання і попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується поштовими квитанціями, копії яких було долучено до матеріалів справи (а.с.102, зворот).
Із доданої копії конверту (а.с.103) вбачається, що вказане повідомлення не вручено у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Аналогічне за змістом повідомлення було надіслано ОСОБА_1 17.05.2021 р. (а.с.104, 105, 106).
Як видно з повідомлень, такі надіслано ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1 , яка була зазначена позивачем при укладанні кредитного договору, та на адресу: АДРЕСА_2 .
Отже, довід позивача про те, що їй не була надіслана вимога про усунення порушень, не відповідає обставинам справи.
За твердженням ОСОБА_1 остання використовує предмет іпотеки для постійного проживання.
Однак, повідомлення не були вручені ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з причини: «адресат відсутній за вказаною адресою», а зі змісту заяв, адресованих ОСОБА_1 приватному виконавцю від 11.09.2020 р., від 29.09.2020 р., та зі скарги на дії приватного виконавця (а.с.109) випливає, що ОСОБА_1 не проживає на території Закарпатської області, адресою свого проживання вона зазначає АДРЕСА_3 .
Стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів використання домоволодіння АДРЕСА_1 для постійного проживання.
Отже, на вказане домоволодіння не поширювалася дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним купівлі-продажу нерухомого майна не підлягає задоволенню і вимога позивача про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на предмет іпотеки.
Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду приватний нотаріус Переста Я.О. є неналежним відповідачем у справі, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову по відношенню до такого відповідача.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції через їх відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Доводи апеляційної скарги за своїм змістом аналогічні доводам позовної заяви, а тому не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають жодних підстав для скасування або зміни ухваленого ним рішення.
Так, твердження апелянта про те, що представник ОТП «Факторинг Україна» Гичка Б.І. не мав повноважень на укладення спірного договору купівлі-продажу від свого імені згідно зі ст. 38 Закону України «Про іпотеку», не заслуговує на увагу, оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна (предмета іпотеки) від 18.06.2021 р. від імені товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» підписано ОСОБА_4 на підставі довіреності, посвідченої 05.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою О.П. за реєстровим номером 242.
Відповідно до вказаної довіреності Гичку Б.І. уповноважено бути представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в тому числі, у відносинах з фізичними та юридичними особами, та надано право на підписання, зокрема, договорів купівлі-продажу предмету іпотеки на виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечними договорами, права вимоги за якими належить ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (п.1.1.6. довіреності).
Колегія суддів визнає необґрунтованим і довід апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не отримувала від ТОВ «ОТП Факторинг Україна» повідомлення про намір укласти договір купівлі-продажу, як того вимагає ст. 38 Закону України «Про іпотеку», в зв`язку з наступним.
Згідно з положеннями ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.
У своїй постанові від 12.05.2022 р. (справа 756/15123/18) КЦС ВС зазначила, що неналежність повідомлення доводиться іпотекодавцем.
Тлумачення частини першої статті 38 Закону України «Про іпотеку» свідчить, що правовим наслідком невиконання або неналежного виконання іпотекодержателем обов`язку за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір, - є саме відшкодування збитків таким особам, а не недійсність договору купівлі-продажу, укладеного іпотекодержателем про продаж предмета іпотеки.
Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов.
Належним дотриманням іпотекодаржателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодаця, слід вважати таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання. У разі дотримання порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодавця про необхідність усунення порушень основаного зобов`язання, яка має бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.
Як видно з матеріалів справи, 15.04.2021 р. надіслало ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та адресою: АДРЕСА_4 , письмове повідомлення про укладення договору купівлі продажу нерухомого майна в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», однак таке не було вручене у зв`язку з відсутністю адресата за вказаними адресами (т.1, а.с.102, 103).
Аналогічне за змістом повідомлення було надіслано ОСОБА_1 17.05.2021 р., але ще додатково за адресою: АДРЕСА_2 (т.1, а.с.104-106).
При цьому, адреса: « АДРЕСА_1 » зазначена позивачем при укладанні Кредитного договору.
Тобто, повідомлення надіслані позивачу на адресу, яку нею було вказано як адресу проживання/реєстрації у договорі, а доказів повідомлення іпотекодержателя про зміну адреси проживання, про необхідність надіслання поштової кореспонденції на будь-яку іншу адресу, ніж ту, що зазначена в договорі, позивачем суду не надано.
Таким чином, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дотрималося порядку належного повідомлення ОСОБА_1 як боржника та іпотекодавця про свій намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки. Натомість, позивачем ця обставина не спростована.
Колегія суддів відхиляє також і довід апелянта про те, що укладення спірного договору купівлі-продажу було вчинене під час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів у іноземній валюті», оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 був для позивача єдиним житловим будинком для постійного місця проживання.
Суд першої інстанції зі свого боку вже дав належну правовіду оцінку цим обставинам і підстав не погоджуватися із його висновком з цього приводу немає.
Окрім того, колегія суддів зауважує, що згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 значиться приватним власником домоволодіння АДРЕСА_2 , що, в свою чергу, теж виключає необхідність застосування до спірних правовідносин Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки однією із умов застосування указаного Закону є використання іпотечного нерухомого житлового майна як місця постійного проживання позичальника/майнового поручителя за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.
Твердження ОСОБА_1 про те, що домоволодіння АДРЕСА_2 вона 05.06.2006 р. відчужила за договором купівлі-продажу ОСОБА_5 , суперечить Реєстру прав власності на нерухоме майно, в якому ОСОБА_1 з 16.09.2003 р. значиться одноосібним приватним власником указаного домоволодіння.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст. 12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив таке з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ: 
1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17 грудня 2021 року залишити без змін.                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 21.04.2023 р. 
Судді: