УХВАЛА

10 травня 2023 року 
м. Київ 

справа № 480/7386/21
адміністративне провадження № К/990/14373/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О., перевіривши касаційну скаргу Буринського міського голови Конотопського району Сумської області ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Цуканов Валерій Валерійович на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі 480/7386/21 за адміністративним позовом Буринського міського голови Конотопського району Сумської області ОСОБА_1 до Буринської міської ради, ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення відсутності компетенції, визнання протиправними та скасування рішень,-

УСТАНОВИВ:
Буринський міський голова Конотопського району Сумської області ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовною заявою до Буринської міської ради (далі - відповідач-1, Буринська МР), ОСОБА_2 (далі - відповідач-2, ОСОБА_2 ), у якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та ухвали про роз`єднання позовних вимог, просив суд:
- встановити відсутність компетенції (повноважень) ОСОБА_2 щодо скликання сесії міської ради восьмого скликання 11 серпня 2021 року;
- визнати протиправними дії ОСОБА_2 щодо проведення 11 серпня 2021 року сесії міської ради восьмого скликання;
- визнати протиправними та скасувати рішення Буринської МР від 11 серпня 2021 року «Про утворення виконавчого комітету Буринської міської ради восьмого скликання та затвердження його персонального складу», «Про затвердження заступників міського голови», «Про затвердження керуючого справами виконавчого комітету (секретаря виконавчого комітету) міської ради» та «Про утворення постійних комісій Буринської міської ради восьмого скликання»;
- визнати протиправним та скасувати рішення Буринської МР від 22 вересня 2021 року «Про утворення постійних комісій Буринської міської ради восьмого скликання».
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року залучено до участі у розгляді справи №480/7386/21 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022  року адміністративний позов Буринського міського голови Конотопського району Сумської області ОСОБА_1 задоволено. Встановлено відсутність компетенції (повноважень) ОСОБА_2 щодо скликання сесії Буринської міської ради восьмого скликання 11 серпня 2021 року. Визнано протиправними дії ОСОБА_2 щодо проведення сесії Буринської міської ради восьмого скликання 11 серпня 2021 року. Визнано протиправними та скасовано рішення Буринської міської ради від 11 серпня 2021 року «Про утворення виконавчого комітету Буринської міської ради восьмого скликання та затвердження його персонального складу», «Про затвердження заступників міського голови», «Про затвердження керуючого справами виконавчого комітету (секретаря виконавчого комітету) міської ради» та «Про утворення постійних комісій Буринської міської ради восьмого скликання». Визнано протиправним та скасовано рішення Буринської міської ради від 22 вересня 2021 року «Про утворення постійних комісій Буринської міської ради восьмого скликання».
Не погодившись з даним судовим рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 секретаря Буринської міської ради Конотопського району Сумської області задоволено. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20 травня 2022 у справі №480/7386/21 скасовано. Ухвалено постанову, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог Буринського міського голови Конотопського району Сумської області ОСОБА_1.
Не погоджуючись з оскаржуваним судовим рішенням, Буринський міський голова Конотопського району Сумської області ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Цуканов Валерій Валерійович, звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку про необхідність її повернення з таких підстав.
Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
З 08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року №460-IХ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким унесено зміни до розділу 3 Глави 2 "Касаційне провадження", зокрема, щодо визначення підстав касаційного оскарження судових рішень та порядку їхнього розгляду.
Так, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції  під час ухвалення судового рішення не було ураховано висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 02 листопада 2022 року у справі № 140/6115/21, від 06 вересня 2022 року у справі № 640/10625/21.
Однак скаржник не зазначає яку саме норму права судом апеляційної інстанції застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вищевказаних постановах Верховного Суду та не указує щодо застосування якої саме норми права в ній викладено висновок.
Водночас, суд касаційної інстанції звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах розуміються такі рішення, в яких аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, і, відповідно, має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.
Правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду.
Так, при встановленні доцільності посилання на постанови Верховного Суду на які посилається скаржник у касаційній скарзі як підставу для перегляду оскаржуваного рішення за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, кожен правовий висновок Верховного Суду потребує оцінки на релевантність у двох аспектах: чи є правовідносини подібними та чи зберігає ця правова позиція юридичну силу до спірних правовідносин, зважаючи на редакцію відповідних законодавчих актів.
У такому випадку правовий висновок розглядається «не відірвано» від самого рішення, а через призму конкретних спірних правовідносин та відповідних застосовуваних редакцій нормативно-правових актів.
Так, у справі № 140/6115/21 предметом оскарження були дії Міністерства юстиції України щодо відмови у виділенні Західному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України коштів у сумі 123 400 гривень для виплати одноразової грошової допомоги позивачу; у справі № 640/10625/21 - скасування податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 25 лютого 2021 року № 00000159020701, яким позивачу зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 33 556 258,00 грн.
Натомість у цій справі спірні правовідносини стосувалися встановлення відсутності компетенції (повноважень) ОСОБА_2 щодо скликання сесії міської ради восьмого скликання 11 серпня 2021 року та визнання протиправними та скасування рішень «Про утворення виконавчого комітету Буринської міської ради восьмого скликання та затвердження його персонального складу», «Про затвердження заступників міського голови», «Про затвердження керуючого справами виконавчого комітету (секретаря виконавчого комітету) міської ради» та «Про утворення постійних комісій Буринської міської ради восьмого скликання», «Про утворення постійних комісій Буринської міської ради восьмого скликання».
Отже, підстави, предмет позову та нормативне регулювання справ № 140/6115/21, №      640/10625/21 є відмінними від тих, що маємо у цій справі.
Тому наведені скаржником постанови ухвалені за інших фактичних обставин справи, установлених судами, а також врегульовуються іншими нормами матеріального права, а тому посилання заявника касаційної скарги на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2022 року у справі № 140/6115/21, від 06 вересня 2022 року у справі № 640/10625/21 є безпідставними.
Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.
У касаційній скарзі скаржник також вказує підставою для касаційного оскарження судового рішення - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частин першої та другої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755-IV ).
Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.
Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову (наприклад, з точки зору порушення її відповідачем), але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.
Неправильне застосування частин першої та другої статті 10 Закону № 755-IV, на думку скаржника, полягає у тому, що суд апеляційної інстанції не з`ясував наявності у ОСОБА_2 права посилатися на запис в реєстрі стосовно нього, як секретаря Буринської міської ради, оскільки, за твердженнями скаржника, останньому було достовірно відомо про протиправність такого запису і на момент подання документів державному реєстратору - приватному нотаріусу Бурбиці Т.А., і на момент подання апеляційної скарги, за результатами розгляду якої було прийнято оскаржуване рішення, і на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції.
Водночас застосування частини першої статті 10 Закону № 755-IV здійснювалося судом апеляційної інстанції в аспекті повноважень ОСОБА_2 саме як виконуючого обов`язки міського голови щодо скликання сесії Буринскої міскої ради 11.08.2021 та її проведення. 
Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що у період з 29 липня 2021 року по 18 листопада 2021 року позивач не мав повноважень міського голови, а 04 серпня 2021 року на позачерговій сесії Буринської міської ради 8 скликання було обрано ОСОБА_2 секретарем Буринскої міської ради, який почав виконувати повноваження Буринського міського голови, про що державним реєстратором проведено реєстраційну дію щодо зміни керівника Буринської міської ради з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 . Тому, на думку суду апеляційної інстанції, у ОСОБА_2 були повноваження щодо скликання сесії Буринскої міської ради восьмого скликання 11 серпня 2021 року та її проведення. 
При цьому, доводи позивача на те, що у ОСОБА_2 були відсутні повноваження щодо скликання сесії Буринскої міскої ради 11 серпня 2021 року та її проведення в зв`язку з тим, що розпорядженням міського голови №125-ОД від 04 серпня 2021 року продовжено ІІ пленарне засідання першої сесії Буринської міської ради восьмого скликання 12 серпня 2021 року в приміщенні Буринської міскої ради, суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виконуючим обов`язки міського голови значився ОСОБА_2 .
Таким чином наведені скаржником обґрунтування пункту третього частини четвертої статті 328 КАС України викладено без взаємозв`язку із висновками суду апеляційної інстанції в частині застосування частини першої статті 10 Закону № 755-IV за обставин, які формують зміст спірних правовідносин. 
Водночас лише посилання на відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.
Зі змісту пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України слідує, що вказана підстава спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню адміністративними судами під час вирішення спору.
Водночас скаржником не наведено належних обґрунтувань щодо порушення судом апеляційної інстанції означених положень законодавства, що регулюють спірні правовідносини у контексті наданої судом оцінки обставинам цієї справи.
Касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм саме у цій справі, оскільки вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції надав оцінку спірним рішенням на відповідність критеріям, визначеним статтею 2 КАС України.
Разом з тим, оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а і визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування судами норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду.
Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги в контексті наявності/відсутності передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України підстави переважно зводяться здебільшого до оцінки встановлених судом апеляційної інстанції та досліджених ними доказів, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судового рішення - пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Касаційна скарга не містить об`єктивних мотивів щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій означених норм матеріального права та необхідність висновку Верховного Суду щодо цих норм, за обставин, установлених судами саме у цій справі.
Водночас зазначивши вищевказані норми Закону № 755-IV заявник не виклав їх у взаємозв`язку у контексті індивідуальних обставин, характерних лише для цієї справи.
З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.
Виходячи з визначених процесуальним законом меж, предметом касаційного перегляду можуть бути виключно питання права, а не факту.
Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.
Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновками суду апеляційної інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України.
При цьому, суд касаційної інстанції звертає увагу, що в попередній ухвалі Верховного Суду від 11 квітня 2023 року про повернення касаційної скарги скаржнику надавалися вичерпні роз`яснення щодо зазначення підстав касаційного оскарження та умов за яких подається касаційна скарга на підставі визначених частиною четвертою статті 328 КАС України пунктів.
Однак при поданні цієї касаційної скарги скаржником не взято до уваги роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.
Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Буринського міського голови Конотопського району Сумської області ОСОБА_1, в інтересах якого діє адвокат Цуканов Валерій Валерійович на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року у справі 480/7386/21 за адміністративним позовом Буринського міського голови Конотопського району Сумської області ОСОБА_1 до Буринської міської ради, ОСОБА_2 , з участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про встановлення відсутності компетенції, визнання протиправними та скасування рішень - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.
Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя	Л.О. Єресько