ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року 
м. Київ

cправа №  904/6015/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Малашенкової Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Громака В.О., 

представників учасників справи:
позивача - 1 - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" - Кузьменка В.С.,
позивача - 2 - товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія  "Кредо"- Кузьменка В.С.,  
відповідача -1 - акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"  - Самсоновича О.А., Тарасенкова В.В.,
відповідача - 2 - товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" - не з`яв., 

розглянув касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк)
на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 (суддя Бондарєв Е.М.) та
постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2023 (головуючий суддя - Вечірко І.О., судді Чередко А.Є. і Верхогляд Т.А.)
зі справи № 904/6015/20
за позовом: приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інгосстрах" (далі - СК "Інгосстрах");
товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" 
(далі -СК "Кредо")
до: Банку, 
товариства з обмеженою відповідальністю "Естейт Селлінг" 
(далі - Товариство)
про визнання незаконним протоколу від 16.10.2020 №14 та зобов`язання вчинити певні дії.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог
1. Позов подано про: 
- визнання незаконним протоколу від 16.10.2020 №14 (далі - Протокол №14) засідання комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки Банку (далі - Комітет); 
- зобов`язання Банку виконувати належним чином та в інтересах СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" доручену Банку частину страхової діяльності СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" за укладеними договорами доручення, в тому числі: за договором доручення від 03.01.2014 №1 на виконання страхових агентських послуг (зі змінами та доповненнями), договором доручення №2 на виконання страхових агентських послуг від 01.11.2002 (зі змінами і доповненнями), укладеними між СК "Інгосстрах" та Банком, договором доручення від 01.11.2002 №1 на виконання страхових агентських послуг (зі змінами і доповненнями), договором доручення від 31.03.2003 №2 на виконання страхових агентських послуг (зі змінами і доповненнями), договором доручення від 02.08.2004 №3 на виконання страхових агентських послуг (зі змінами і доповненнями), договором доручення від 01.03.2005 №4 на виконання страхових агентських послуг (зі змінами та доповненнями), договором доручення від 11.07.2016 №6 на виконання страхових агентських послуг (зі змінами і доповненнями), укладеними між СК "Кредо" та Банком (далі - Договори доручення);
- зобов`язання Товариства виконувати усі обов`язки перед СК "Інгосстрах", СК "Кредо" та їх клієнтами, передбачені договором передоручення від 01.09.2016 (далі - Договір передоручення).
2. Позов обґрунтовано порушенням відповідачами своїх зобов`язань за відповідними договорами.  
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції 
3. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021: позов задоволено частково; Банк зобов`язано виконувати належним чином та в інтересах СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" доручену Банку частину страхової діяльності цих компаній за укладеними Договорами доручення;  також зобов`язано Товариство виконувати усі обов`язки перед СК "Інгосстрах", СК "Кредо" та їх клієнтами, передбачені Договором передоручення; в іншій частині позовних вимог відмовлено.
4. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.06.2022 зазначене рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог скасовано, в іншій частині залишено без змін. 
5. Постановою Верховного Суду від 01.09.2022 вказану постанову Центрального апеляційного господарського суду з даної справи скасовано та останню передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.
6. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2023 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 з цієї справи залишено без змін.  
7. Рішення та постанову мотивовано обґрунтованістю позовних вимог саме в зазначених частинах. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
8. У касаційній скарзі Банк просить: скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 у справі № 904/6015/20 в частині зобов`язання Банку виконувати в інтересах позивачів доручену Банку частину страхової діяльності позивачів за укладеними Договорами доручення та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2023 у цій справі; ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині вимог про зобов`язання Банку виконувати належним чином та в інтересах позивачів доручену Банку частину страхової діяльності позивачів за Договорами доручення. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
9. Обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодекс України (далі - ГПК України), скаржник зазначає, що:

суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували  норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/16744/17, від 25.06.2019 у справі №910/16981/17 та у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №910/2842/20, від 02.05.2018 у справі №908/2349/16, від 29.06.2021 у справі №910/2842/20;

відсутній висновок Верховного Суду щодо правильного застосування положень пункту 5 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у взаємозв`язку з  положенням статті 1008 ЦК України у подібних правовідносинах з примусового зобов`язання повіреного виконувати договір доручення;

суд апеляційної інстанції не дослідив обставини, на які Банк посилався в клопотанні про закриття провадження у справі та які були визнані позивачами, та подані Банком  докази, чим порушив положення статті 75, 231, 269 ГПК України, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, передбаченою пунктами 1 частини третьої статті 310 ГПК України та підпадає під пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України;

суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (витяг з протоколу), що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови, передбаченою пунктом 4 частини третьої статті 310 ГПК України та підпадає під пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України.

Доводи інших учасників справи
10. Позивачі у відзиві на касаційну скаргу не погоджуються з доводами, викладеними в ній, зазначають, що: правовідносини у справах, висновки в яких, за доводами скаржника, викладені у постановах Верховного Суду від 14.05.2019 у справі №910/6744/17, від 25.06.2019 № 910/16981/17 та не враховані судом апеляційної інстанції при прийняті оскаржуваної постанови, не є подібними з цією справою №904/6015/20 і регулюються іншими правовідносинами, а тому такі висновки не можуть бути застосовані у цій справі; щодо посилання Банку на незаконність застосування судами попередніх інстанцій обраного позивачем способу захисту з огляду на положення статті 1008 ЦК України, а також з урахуванням статті 509 ЦК України, то Банком не наводяться підстави для касаційного перегляду, які відповідають таким аргументам, у тому числі не зазначено, які висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах при застосуванні норм статей 1008 та 509 ЦК України не були застосовані судом апеляційної інстанції; в касаційній скарзі Банк фактично спонукає Верховний Суд до переоцінки доказів та надання власної оцінки обставинам справи, що не є компетенцією суду касаційної інстанції; таким чином, касаційна скарга Банку є абсолютно безпідставною, жодна з підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі не обґрунтована, - та просять відмовити в задоволенні касаційної скарги повністю. 

11. Від Товариства відзив на касаційну скаргу не надходив.    

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА ПЕРЕВІРЕНИХ СУДОМ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ, І ІХНІХ ВИСНОВКІВ
12. СК "Інгосстрах" і ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", уклали Договори доручення (з подальшими змінами та доповненнями) на виконання страхових агентських послуг від 03.01.2014 №1, від 03.01.2014 №2,  за умовами яких Банк (страховий агент) зобов`язується перед СК "Інгосстрах" (страховик), зокрема: здійснювати інформаційно-роз`яснювальну роботу, спрямовану на рекламування страховика і його послуг, залучення до співпраці осіб, зацікавлених у послугах страховика; здійснювати підготовку та укладення від імені страховика в межах повноважень, визначених договором, договорів страхування; у разі звернення до страхового агента осіб, зацікавлених в послугах, що надаються страховиком: ознайомити з умовами типового договору страхування, запропонувати та надати допомогу зацікавленій особі у заповненні документів, необхідних для укладення договору страхування, провести ідентифікацію страхувальників, проінформувати страхувальника про порядок набрання законної сили договором, встановити розмір страхового тарифу, передбаченого правилами страхування; щодекадно надавати страховику звіт за попередню декаду про укладені договори страхування; приймати від страхувальників платежі та перерахувати отримані грошові кошти на поточний рахунок страховика, приймати від страхувальників документи щодо страхового випадку, зокрема заяви про виплату сум страхових виплат, а також здійснювати заходи щодо своєчасної виплати сум страхового відшкодування, розглядати скарги від страхувальників за договорами страхування тощо. 

13. СК "Кредо" і ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", укладені договори доручення на виконання страхових агентських послуг: від 01.11.2002 №1, від 31.03.2003 №2, від 02.08.2004 №3, від 01.03.2005 №4, від 11.07.2016 №6, за якими Банк зобов`язується від імені і за дорученням СК "Кредо" здійснити частину його страхової діяльності за винагороду.

14. Відповідно до Договору передоручення, укладеного за згоди СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" між Товариством і ПАТ КБ "Приватбанк", правонаступником якого є АТ КБ "Приватбанк", на підставі статей 240, 1005 ЦК України було частково передоручено Товариству виконання обов`язків з надання інформаційно-консультаційних послуг клієнтам СК "Інгосстрах" та СК "Кредо", що виникли у Банку перед СК "Інгосстрах" за договорами доручення від 03.01.2014 №1, від 03.01.2014 №2, а також перед СК "Кредо" за договором доручення від 01.11.2002 №1,  від 31.03.2003 №2, від 02.08.2004 №3, від 01.03.2005 №4, від 11.07.2016 №6. 

15. Згідно з витягом з Протоколу №14 засідання Комітету останній прийняв, у тому числі, такі рішення: припинити ділові відносини з СК "Інгосстрах" та  СК "Кредо" з продажу їх страхових продуктів; реалізувати комунікацію з клієнтами Банку - користувачами страхових послуг щодо необхідності вибору інших акредитованих компаній (крім СК "Інгосстрах" та СК "Кредо") або необхідності змінити технологію сплати щомісячних страхових платежів шляхом самостійного формування платежу (замість використання послуги "регулярний платіж").

Крім того, згідно із вказаним витягом Банком як страховим агентом СК "Інгосстрах" і СК "Кредо" на момент прийняття Протоколу №14 було вчинено певні дії: припинено укладення нових договорів страхування від імені СК "Інгосстрах" і СК "Кредо" з клієнтами Банку; заблоковано списання страхових платежів в овердрафт з рахунків клієнтів за договорами страхування, що були укладені Банком як страховим агентом від імені СК "Інгосстрах" і СК "Кредо", заблоковано всі можливі канали Банку щодо переукладання договорів страхування за участі Банку як страхового агента від імені СК "Інгосстрах" і СК "Кредо"; заблоковано у всіх банківських каналах можливість укладання договорів страхування на нових умовах або внесення змін до них за участю Банку як страхового агента від імені СК "Інгосстрах" і СК "Кредо"; працівниками Банку існуючим клієнтам цих страхових компаній пропонується укладати нові договори або переукладати раніше укладені страхові договори, що були укладені за участі Банку як страхового агента, на нових партнерів Банку.

Товариство письмово повідомило СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" про вимушене припинення виконання ним своїх обов`язків за Договором передоручення з огляду на існування рішення Банку, оформленого Протоколом №14. 

Наведені обставини стали підставою для звернення з позовом у даній справі. 
16. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2021 у справі №201/10958/20, залишеним без змін за результатами апеляційного і касаційного перегляду: частково задоволені позовні вимоги громадської організації "Інвалідів "Карітас" до СК "Інгосстрах", СК "Кредо", Банку про визнання дій протиправними та відновлення становища, яке існувало до прийняття рішень, оформлених у вигляді Протоколу №14 засідання Комітету; визнано протиправними дії Банку стосовно прийняття рішень та визнано незаконними рішення, оформлені у вигляді Протоколу №14 засідання Комітету Банку.
З постанови Верховного Суду від 01.12.2021 в зазначеній справі випливає, що касаційна скарга Банку була мотивована таким: з Протоколу №14 вбачається, що жодну страхову компанію (СК "Інгосстрах" та СК "Кредо") не було акредитовано в Банку після його націоналізації, тобто співпраця з такими страховими компаніями суперечить чинному Положенню про акредитацію страхових компаній у Банку; тому рішення щодо припинення ділових відносин з неакредитованими компаніями не свідчить про нечесну підприємницьку діяльність, а є звичайною господарською діяльністю юридичної особи, яка має право обирати контрагентів та суб`єктів (довірителів), яких вона представляє та/або в інтересах яких вона діє.

Натомість Верховний Суд у згаданій постанові зазначив, що: "у зв`язку з прийняттям Банком рішень, оформлених Протоколом №14 засідання Комітету, порушується право невизначеного кола споживачів на свободу волевиявлення та на свободу вибору страхових послуг, які надаються СК "Інгосстрах" та СК "Кредо", а блокування користування послугою "Регулярні платежі" споживачам послуг страхування за договорами, укладеними з СК "Інгосстрах" та СК "Кредо", свідчить про наявність примусу з боку Банку щодо необхідності зміни споживачами страхових послуг технології сплати щомісячних страхових платежів шляхом їх самостійного формування (замість використання послуги "регулярний платіж"); відтак оспорювані рішення Банку були прийняті з порушенням положень Закону України "Про захист прав споживачів".

17. Витяг з Протоколу №14 засідання Комітету не є недопустимим доказом, оскільки цей документ вже був предметом дослідження суду у справі №201/10958/20, а Банк на вимогу суду не надав його для огляду в судовому засіданні.

18. Умовами Договорів доручення від 03.01.2014 №1, від 03.01.2014 №2, укладених Банком і СК "Інгосстрах", не передбачено підстав для відмови Банку від виконання умов цих договорів, їх зміни чи розірвання у залежності від того, чи є страховик за Договорами доручення - СК "Інгосстрах" акредитованим у Банку відповідно до Положення про акредитацію страхових компаній у Банку та/або визнаним пов`язаною особою із колишніми власниками (акціонерами) Банку.

19. Матеріали справи не містять доказів належного виконання Банком умов Договорів доручення, укладених ним з СК "Інгосстрах" і СК "Кредо"; зокрема це стосується передбаченого згаданими договорами обов`язку щодекадно надавати страховику звіт за попередню декаду про укладені договори страхування.

20. Протиправність дій та бездіяльність Банку  (припинення укладення нових договорів страхування від імені СК "Інгосстрах" і СК "Кредо" з клієнтами Банку, блокування списання страхових платежів в овердрафт з рахунків клієнтів за договорами страхування, що були укладені Банком як страховим агентом від імені названих компаній, блокування всіх можливих каналів Банку щодо переукладання договорів страхування за участі Банку як страхового агента від імені тих же компаній, блокування у всіх банківських каналах можливості укладання договорів страхування на нових умовах або внесення змін до них за участю Банку як страхового агента від імені СК "Інгосстрах" і СК "Кредо", надання Банком пропозицій існуючим клієнтом позивачів укладати нові договори або переукладати раніше укладені страхові договори, що були укладені за участі Банку як страхового агента, на нових партнерів Банку) підтверджується матеріалами справи та були зафіксовані в Протоколі №14.
Крім того, відповідні факти підтверджуються скріншотами з офіційного веб-сайту Банку, додатку інтернет-банкінгу "Приват 24", які свідчать про відсутність будь-якої інформації стосовно СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" на веб-ресурсах страхового агента. Зазначені офіційний сайт та додаток є каналами постійної комунікації Банку зі своїми клієнтами та клієнтами названих компаній.
21. За умовами Договорів доручення ці договори діяли на час розгляду даної справи судом першої інстанції та продовжують діяти, зокрема, і до моменту припинення зобов`язань страховиків за договорами страхування, укладеними страховим агентом, у випадках передбачених цими договорами.
22. Банком надано до суду 15.03.2023 копії позовної заяви СК "Інгосстрах" до Банку про визнання протиправними дій Банку та стягнення 209 466 241,60 грн. збитків (упущеної вигоди), а також рішення господарського суду міста Києва від 06.12.2022 у справі №910/4631/22. 
Зазначеним рішенням господарського суду у задоволенні позовних вимог відмовлено; при цьому судом встановлено, що у Банку відсутнє господарсько-правове зобов`язання перед СК "Інгосстрах", порушення якого могло мати наслідком нанесення позивачу збитків.
Витяг з Протоколу №14 засідання Комітету від 16.10.2020 є одним з основних доказів порушення Банком умов Договорів доручень, укладених Банком з СК "Інгосстрах" та з СК "Кредо".
Банком подано до суду клопотання про призначення судової технічної експертизи цього документа, мотивоване сумнівами Банку щодо справжності Договору передоручення та згод СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" на його укладення.
Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2021 у даній справі Банку відмовлено у задоволенні вказаного клопотання. При цьому суд врахував, зокрема, що Банком не наведено ґрунтовних доводів, які б давали підстави ставити під сумнів факт існування Договору передоручення і підписання посадовою особою Банку. Обґрунтовуючи клопотання щодо призначення технічної експертизи реквізитів документів, Банк не довів неможливість встановлення обставин справи та вирішення спору за відсутності висновку судового експерта.
Апеляційний господарський суд у зв`язку з цим звернув увагу й на те, що рішення суду першої інстанції в даній справі оскаржувалося Банком лише в частині зобов`язання Банку виконувати належним чином та в інтересах СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" доручену відповідачу частину страхової діяльності СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" за укладеними Договорами доручення, а експертизу Банк просив провести щодо Договору передоручення, укладеного Банком та Товариством.
АКТИ ЗАКОНОДАВСТВА І ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
23. Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. 

24. Згідно з приписами ГПК України: 
- однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є верховенство права (пункт 1 частини третьої статті 2); 
- суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 11); 
- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 236). 
25. Статтею 20 Господарського кодексу України визначено, зокрема,  що: 
держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів; 
кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів; права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; присудження до виконання обов`язку в натурі;
26. Попередніми судовими інстанціями у розгляді справи з`ясовано, зокрема, що: 
-  рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2021 у справі №201/10958/20: частково задоволено позов громадської організації "Інвалідів "Карітас" до СК "Інгосстрах", СК "Кредо", Банку про визнання дій протиправними та відновлення становища, яке існувало до прийняття рішень, оформлених у вигляді Протоколу №14 засідання Комітету; визнано протиправними дії Банку стосовно прийняття рішень і визнання незаконними рішення, оформлені у вигляді Протоколу №14 засідання Комітету Банку; 
- постановою Дніпровського апеляційного суду та постановою Верховного Суду від 01.12.2021 зазначене рішення місцевого господарського суду залишено без змін. 
При цьому з тексту вказаної постанови Верховного Суду у справі №201/10958/20 вбачається, що: 
- касаційну скаргу Банку на постанову апеляційної інстанції в зазначеній справі було мотивовано тим, що "з протоколу №14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки від 16.10.2020 р. АТ КБ "Приватбанк" вбачається, що жодну страхову компанію (ПрАТ "СК "Інгосстрах" та ТДВ "СК "Кредо") не було акредитовано в банку після його націоналізації, тобто співпраця з такими страховими компаніями суперечить чинному Положенню про акредитацію страхових компаній у банку. Тому рішення щодо припинення ділових відносин з неакредитованими компаніями не свідчить про нечесну підприємницьку діяльність, а є звичайною господарською діяльністю юридичної особи, яка має право обирати контрагентів та суб`єктів (довірителів), яких вона представляє та/або в інтересах яких вона діє";
- Верховний Суд зазначив про те, що "у зв`язку з прийняттям АТ КБ "Приватбанк" рішень, оформлених протоколом №14 засідання Комітету з питань комплаєнсу та фінансової безпеки від 16.10.2020р., порушується право невизначеного кола споживачів на свободу волевиявлення та на свободу вибору страхових послуг, які надаються ПрАТ "СК "Інгосстрах" та ТДВ "СК "Кредо", а блокування користування послугою "Регулярні платежі" споживачам послуг страхування за договорами, укладеними з ПрАТ "СК "Інгосстрах" та ТДВ "СК "Кредо", свідчить про наявність примусу з боку АТ КБ "Приватбанк" щодо необхідності зміни споживачами страхових послуг технології сплати щомісячних страхових платежів шляхом їх самостійного формування (замість використання послуги "регулярний платіж"), суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ГО "Інвалідів "Карітас", так як оспорювані рішення АТ КБ "Приватбанк" були прийняті з порушенням положень Закону України "Про захист прав споживачів".
27. З наведеного та із встановленого попередніми судовими інстанціями у розгляді даної справи № 904/6015/20 випливає, що: 
- Банком не виконувалися його обов`язки за Договорами доручень; 
- таке невиконання стало прямим і безпосереднім наслідком прийняття Банком рішень, оформлених Протоколом №14 Комітету Банку; 
- відповідні рішення визнано у судовому порядку, в тому числі рішенням Верховного Суду, незаконними як такі, що порушують права та свободи споживачів страхових послуг;
- такими споживачами є громадяни (фізичні особи);
- Договори доручення укладалися  СК "Інгосстрах" та СК "Кредо" з Банком не лише у власних інтересах цих компаній, а й в інтересах широкого  (невизначеного) кола споживачів страхових послуг - громадян (фізичних осіб);
- отже, невиконання Банком своїх обов`язків за вказаними договорами порушувало права, свободи і законні інтереси не лише названих страхових компаній, а й споживачів - громадян (фізичних осіб); при цьому захист таких прав та законних інтересів забезпечується як Законом України "Про захист прав споживачів", так і Господарським кодексом України. 
28. В Україні як у правовій державі неодмінно додержується, зокрема судом, принцип (засада) верховенства права, в аспекті безумовного та беззастережного визнання та поваги до прав і свобод людини і громадянина, незалежно від того, якими загальновизнаними видами соціальних норм вони передбачені. 
Статтею 2 ГПК України також визначено, що завданням господарського судочинства є розгляд справ з метою ефективного захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, і таке завдання превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. 
Таким чином, судові рішення в даній справі є послідовним, логічним і належним продовженням судових рішень у справі №201/10958/20, які набрали законної сили і статусу остаточних. 
29. Наведене виключає можливість скасування прийнятих  по суті даної справи судових рішень. 
При цьому Судом не приймається посилання скаржника на неврахування судами першої і апеляційної інстанцій правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах, вказаних у пункті 9 цієї постанови, зокрема й тому, що у відповідних справах не розглядалося питання порушення прав, свобод і законних інтересів  споживачів (громадян). 
Також у зв`язку з викладеним Верховний Суд не вбачає підстав для формування висновку щодо застосування норм права, зазначених у тому ж пункті 9 даної постанови. 
30. Поряд з тим доводи скаржника, пов`язані із встановленням фактичних обставин справи та дослідженням (оцінкою) доказів у ній, не можуть бути предметом касаційного розгляду в силу імперативного припису частини другої статті 300 ГПК України, за яким суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
31. Водночас судом враховуються доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу, в тій мірі, в якій вони узгоджуються з наведеним у цій постанові.  
32. Таким чином, визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається. 
33. Згідно із статтею 129 ГПК України судові витрати, понесені Банком у зв`язку зі сплатою судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на Банк, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення. 
Керуючись статтями  129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" залишити без задоволення, а рішення  господарського суду Дніпропетровської області від 23.12.2021 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.03.2023  зі справи № 904/6015/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                          В. Селіваненко 

Суддя                                                                                           І. Булгакова

Суддя                                                                                                         Т. Малашенкова