14.06.23
22-ц/812/554/23
Справа №486/99/23
Провадження № 22-ц/812/554/23
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України
13 червня 2023 року                                                 м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
із секретарем судового засідання - Калашник А.О., 
за відсутності учасників справи, повідомлених про дату, час та місце розгляду справи належним чином,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Южноукраїнського Міського суду Миколаївської області від 23 березня 2023 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Далматовою Г.А., повний текст складено 24 березня 2023 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство», секретаря Южноукраїнської міської ради Акуленка Олександра Анатолійовича про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И В:
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» (далі – КП ТВКГ), секретаря Южноукраїнської міської ради Акуленка О.А. про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, визнання бездіяльності протиправною.
Обґрунтовуючи позовні вимоги вказував, що з 03 грудня 2012 року він працював в КП ТВКГ на посаді начальника відділу підготовки виробництва. 
27 грудня 2022 року наказом т.в.о. директора КП ТВКГ Судакова Д.С. №109-ОС від 27 грудня 2022 року його звільнено з посади начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ за скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України. З наказом про звільнення його ознайомлено 27 грудня 2022 року. 
Вважає, що скорочення посади начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ та звільнення з роботи є протиправними та такими, що здійснено поза межами повноважень КП ТВКГ, не у спосіб та не в порядку, що передбачений законодавством України.
Згідно з наказом директора КП ТВКГ №172 від 07 вересня 2022 року, посаду начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ скорочено з 01 грудня 2022 року, про що його повідомлено наказом т.в.о. директора КП ТВКГ №176 від 13 вересня 2022 року.
Оскільки змін в організації виробництва і праці не відбувалося, то підстав для скорочення його посади немає.
Наглядова рада є органом управління комунального підприємства, який діє згідно його Статуту. Наглядова рада КП ТВКГ була створена рішенням Южноукраїнської міської ради № 1223 від 23 серпня 2018 року. Зміни до складу Наглядової ради будо внесено рішенням Южноукраїнської міської ради №334 від 22 квітня 2022 року.
Згідно п.7.3.7 Статуту КП ТВКГ, директор КП ТВКГ затверджує штатний розпис (з обов`язковим попереднім погодженням з Наглядовою радою та погодженням з міським головою). Всупереч вказаній обов`язковій умові, т.в.о. директора КП ТВКГ Судаков Д.С. затвердив з 01 грудня 2022 року штатний розклад КП ТВКГ, скоротивши посаду начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ без обов`язкового попереднього погодження з Наглядовою радою.
Крім того, Відповідач 1 видав наказ №172 від 09 вересня 2022 року «Про скорочення штату працівників», пунктом першим якого скоротив чисельність і штат працівників КП ТВКГ, пунктом другим якого наказав затвердити штатний розклад у новій редакції з 01 грудня 2022 року без обов`язкового попереднього погодження з Наглядовою радою. Тим самим ОСОБА_2 вийшов за межі своїх повноважень, наданих йому Статутом КП ТВКГ, оскільки прийняв рішення одноособово, в тому числі від імені Наглядової ради підприємства. Тим самим такий орган управління КП ТВКГ, як Наглядова рада була позбавлена можливості здійснювати управління підприємством в межах компетенції, передбаченої Статутом. Отже т.в.о. директора КП ТВКГ Судаков Д.С. діяв не у спосіб, передбачений законами України та вийшов за межі своїх повноважень, передбачених Статутом КП ТВКГ. Статутом КП ТВКГ не передбачено можливості директору КП ТВКГ одноособово - без обов`язкового, попереднього погодження з Наглядовою радою затверджувати будь-який штатний розклад КП ТВКГ, а слідовно і скорочувати штат підприємства.
Норма законодавства щодо необхідності запропонувати всі наявні у виконавчих органах Южноукраїнської міської ради вакансії Відповідачем не виконана. Відповідачем, в порушення вимог чинного законодавства, після попередження його про наступне вивільнення не було запропоновано всю іншу роботу (посади), які були вільними на підприємстві. Так, йому не була запропонована вакантна посада директора КП ТВКГ, яка існує і по цей день. Посада директора КП ТВКГ перебуває у штатному розкладі КП ТВКГ і є вакантною, оскільки на даний час керівником підприємства є тимчасово виконуючій обов`язки директора. Це свідчить про те, що вказаними особами при скороченні його посади не було виконано вимоги ст.149-2 КЗпП України щодо запропонування усіх вакантних посад на підприємстві.
Згідно довідки КП ТВКГ від 18 січня 2023 року за останні два місяці роботи, що передували звільненню він отримав заробітну плату: за жовтень 2022 року 19716,70 грн., за листопад 2022 року - 19593,52 грн. Таким чином середньоденна заробітна плата за два відпрацьовані місяці перед звільненням становить 914,20 грн. (19716,70 грн +19593,52 грн = 39310,22 грн. : 43 роб. днів в жовтні, листопаді = 914,20 грн.).
Враховуючи викладене, просив визнати протиправним та скасувати наказ т.в.о. директора КП ТВКГ №172 від 09 вересня 2022 року «Про скорочення штату працівників»; поновити його на роботі в КП ТВКГ на посаді начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ з моменту звільнення, стягнути з КП ТВКГ на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на посаді начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ та визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо не запропонування йому вакантної посади директора КП ТВКГ.
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 березня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Мотивуючи рішення суд першої інстанції вказав, що звільнення позивача проведено з дотриманням вимог статей 40, 42, 49-2 КЗпП України, оскільки ОСОБА_1 були запропоновані всі наявні вакантні посади, а на обрану позивачем посаду останній не міг бути переведений, оскільки на зазначену посаду було переведено особу з тривалим стажем на підприємстві та досвідом роботи саме в даному напрямку.
Не взято до уваги судом і посилання позивача, що йому не було запропоновано посаду директора КП ТВКГ, оскільки дана посада віднесена до посад комунальної власності територіальної громади міста, а не є однією з посад КП ТВКГ та призначення на дану посаду проходить за результатами конкурсного відбору.
За такого, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу т.в.о. директора КП ТВКГ №172 від 09 вересня 2022 року «Про скорочення штату працівників»; поновлення його на роботі в КП ТВКГ на посаді начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ з моменту звільнення та визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо не запропонування йому вакантної посади директора КП ТВКГ.
Вимога позивача щодо стягнення з КП ТВКГ на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на посаді начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ є похідною від вимоги про поновлення його на роботі і тому також задоволенню не підлягає.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, та його прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення, яким його позовні вимоги задовольнити.
Так, вказував, що Южноукраїнський міський суд Миколаївської області дійшов помилкового та нічим не обґрунтованого висновку щодо нелегітимності Наглядової ради КП ТВКГ - як органу управління підприємством.
Законодавець визначив, що наглядова рада є органом управління комунального підприємства, який діє згідно його Статуту.
Наглядова рада КП ТВКГ була утворена рішенням Южноукраїнської міської ради № 1223 від 23.08.2018 року.
22 квітня 2021 року рішенням Южноукраїнської міської ради Миколаївської області №334 внесені зміни до п. З рішення Южноукраїнськові міської ради Миколаївської області №1223 від 23 серпня 2018 року, викладено його в новій редакції: обрано Наглядову раду КП ТВКГ у складі шести осіб /а.с. 27/.
Вказане свідчить, що Наглядова рада КП ТВКГ утворена та на момент його звільнення була легітимною.
Зазначив, що законодавець ніяким чином не ставить легітимність утворення наглядової ради в залежність від факту затвердження чи не затвердження ( про що йдеться в Рішенні Господарського суду Миколаївської області від 20 жовтня 2021 року у справі №915/615/21) відповідною місцевою радою критеріїв, відповідно до яких утворення наглядової ради комунального унітарного підприємства є обов`язковим, а також порядку утворення, організації діяльності та ліквідації наглядової ради та її комітетів, порядок призначення членів наглядової ради. Отже легітимність Наглядової ради КП ТВКГ на даний час є беззаперечною.
До того ж суд першої інстанції формуючи висновок про нелегітимність Наглядової ради КП ТВКГ не звернув увагу на те, що порядок утворення Наглядової ради, порядок організації її діяльності, порядок призначення членів наглядової ради передбачені Статутом КП ТВКГ, що затверджено рішенням Южноукраїнської міської ради. (Копія Статуту наявна у матеріалах справи).
Судом першої інстанції наголошується, що: «Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі № 519/160/16-ц (провадження № 61-312св17), від 06 лютого 2018 року у справі № 696/985/15-ц (провадження № 61-1214св18), від 12 червня 2019 року у справі № 297/868/18 (провадження № 61-393св19), від 28 квітня 2021 року у справі № 373/2133/17 (провадження № 61-8393св20), право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу. Отже, втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається.».
Але ж в силу ч.7 ст.78 ГПК України, Наглядова рада КП ТВКГ і є уповноваженим Южноукраїнською міською радою органом управління комунальним підприємством! Не зважаючи на це суд першої інстанції зробив висновок про те, що т.в.о. директора КП ТВКГ не вийшов за межі своїх повноважень.
Посилається на те, що судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначено, що вакантна посада директора КП ТВКГ йому не повинна була пропонуватися (в порядку ст.49-2 КЗПП), оскільки дана посада віднесена до посад комунальної власності територіальної громади міста, а не є однією з посад КП ТВКГ та призначення на дану посаду проходить за результатами конкурсного відбору.
Вказане не відповідає дійсності, оскільки посада директора КП ТВКГ є посадою саме комунального підприємства, так як прямо передбачена штатним розкладом КП ТВКГ. Призначення осіб на посаду директора КП ТВКГ здійснюється шляхом укладення контракту після проведення конкурсу. Особова справа директора постійно зберігається у групі кадрів комунального підприємства.
Судом в цьому випадку не надано оцінки тому факту, що 20.05.2022 року набрав чинності Закон України № 2259-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо функціонування державної служби та місцевого самоврядування у період дії воєнного стану.» від 12.05.2022 року.
Відповідно до ст.9 вказаного Закону, у період дії воєнного стану сільський, селищний, міський голова може призначати осіб на посади та звільняти з посад в органах місцевого самоврядування, керівників комунальних підприємств, установ, організацій , що належать до сфери управління відповідного органу місцевого самоврядування, у порядку, визначеному частинами п`ятою, шостою статті 10 цього Закону.
У відповідності до ч.5 ст.10 цього Закону, у період дії воєнного стану особи призначаються на посади державної служби, посади в органах місцевого самоврядування, посади керівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки, комунальних підприємств. установ, організацій керівником державної служби або суб`єктом призначення, сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради, начальником відповідної військової адміністрації без конкурсного відбору, обов`язковість якого передбачена законом, на підставі поданої заяви, заповненої картки встановленого зразка та документів, що підтверджують наявність у таких осіб громадянства України, освіти та досвіду роботи згідно з вимогами законодавства, встановленими щодо відповідних посад.
Таким чином, твердження обов`язковість проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора КП ТВКГ не відповідають дійсності. Відповідач, який представляє та діє від імені власника КП ТВКГ зобов`язаний був запропонувати йому, згідно з ч.2 ст.40 та ч. З ст. 49-2 КЗпП України вакантну посаду директора КП ТВКГ.
Також вказував, що згідно з ч. 2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
29 травня 2023 року на електронну адресу Миколаївського апеляційного суду від КП ТВКГ надійшла заява про закриття провадження у справі з огляду на те, що у провадженні господарського суду Миколаївської області знаходиться справа № 915/754/21 у якій розглядається питання про банкрутство КП «ТВКГ», що є підставою для закриття провадження у даній справі, оскільки ця справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а має розглядатися господарським судом.
У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 
Від позивача надійшла заява про розгляду справи за його відсутності, апеляційну скаргу підтримує. 
Зважаючи на наведене, справу розглянуто за відсутності учасників справи у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 3ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 03 грудня 2012 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду начальника відділу підготовки виробництва комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство». Підстава - наказ №96-ОС від 29 листопада 2012 року (а.с. 20-24).
07 вересня 2022 року посилаючись на листи виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради № 15/02-34/3650 від 15 листопада 2021 року, № 15/02-34/1370 від 24 травня 2022 року, враховуючи складне фінансове становище підприємства (збитки, недостатність обігових коштів) в цілях проведення змін в організації виробництва праці КП ТВКГ, спрямованих на підвищення ефективності роботи персоналу, вдосконалення окремих трудових функцій, приведення штатної чисельності у відповідність до фінансових можливостей підприємства шляхом скорочення штату працівників та з метою недопущення росту адміністративних витрат КП ТВКГ тимчасово виконуючим обов`язки директора даного підприємства ОСОБА_3 було видано наказ №172 «Про скорочення штату працівників» /а.с. 11/, яким скорочено чисельність і штат працівників КП ТВКГ на 36,5 штатних одиниць, серед яких і посада начальника відділу підготовки виробництва. У зв`язку з скороченням штату працівників згідно з п. 1 Наказу внесено відповідні зміни до чинного штатного розкладу КП ТВКГ, затверджено його у новій редакції з 01 грудня 2022 року.
Вказаний штатний розклад затверджено т.в.о. директора КП ТВКГ Судаковим Д. 19 серпня 2022 року та погоджено секретарем міської ради О. Акуленко 01 вересня 2022 року. Всього по підприємству 251,5 посад. Місячний фонд зарплати 2767291.
27 грудня 2022 року наказом т.в.о. директора КП ТВКГ Судакова Д.С. №109-ОС від 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу підготовки виробництва КП ТВКГ за скороченням чисельності та штату працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України. З наказом про звільнення позивача ознайомлено 27 грудня 2022 року (а.с. 16).
Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежовувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Відповідно до  частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до ГПК України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними ГПК України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення. У разі якщо відповідачем у такому спорі є суб`єкт владних повноважень, суд керується принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі та вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів, з власної ініціативи.
Матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи (частина 3 статті 7 КУзПБ).
Зі змісту зазначених норм права випливає, що законодавець захищає не лише права ймовірного банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута.
Захист прав таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.
Урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.
Предметом спору у справі, що переглядається, є вимоги про поновлення на роботі посадової особи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до боржника, щодо якого ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 31 серпня 2021 року відкрито провадження у справі № 915/754/21 про банкрутство КП «ТВКГ». Інформація про відкриття справи про банкрутство КП «ТВКГ» є загальнодоступною.
Отже, з огляду на положення законодавства України законодавець наголосив на тому, що розгляд спору про поновлення на роботі посадової особи, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.
Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, проте не враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення.
Суд першої інстанції залишив поза увагою те, що, виходячи зі змісту та підстав позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, спір у цій справі між сторонами стосується поновлення на роботі посадової особи боржника та її майнових вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
Отже, оскаржене судове рішення підлягає скасуванню, а справу потрібно передати до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство КП «ТВКГ».
Аналогічних висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 16 грудня 2020 року у справі № 607/2990/17 (провадження № 61-37199св18), у справі № 159/778/17, у справі № 754/10739/17, у справі № 750/8669/17, від 06 жовтня 2021 року у справі № 442/6508/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 442/1520/18 та від 01 грудня 2021 року у справі № 442/6507/17. 
Відповідно до частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
За положеннями пункту 1 частини 1 статей 255, 256 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а суд апеляційної чи касаційної інстанції повинен також роз`яснити заявнику про його право протягом десяти днів звернутися із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Водночас, приписи частини 3 статті 7 КУзПБ визначають, що у такому випадку матеріали справи надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, Велика Палата, скасовуючи ухвалу суду про закриття провадження, погодилася з висновками судів, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а належить до юрисдикції господарського суду, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство відповідача. В той же час Велика Палата не погодилася з висновками суду про закриття провадження у справі, оскільки такі дії перешкоджають позивачу у доступі до правосуддя та унеможливлюють захист його прав у господарському процесі у повному обсязі з урахуванням визначених строків звернення, встановлених статтею 45 КУзПБ, а тому передала справу до Господарського суду м. Києва, на розгляді якого перебуває справа про банкрутство, без закриття провадження.
З огляду на зазначене, клопотання КП «ТВКГ» про закриття провадження у справі підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права та передачею справи для розгляду до господарського суду, апеляційний суд не надає оцінку доводам апеляційної скарги, які стосуються вирішення спору по суті.
З викладених вище підстав колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування, а справа передачі до Господарського суду Миколаївської області, у провадженні якого перебуває справа № 915/754/21 про банкрутство КП «ТВКГ».
Керуючись статтями 377, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та клопотання Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство» задовольнити частково.
Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 23 березня 2023 року скасувати.
Матеріали справи № 486/99/23 передати до Господарського суду Миколаївської області, у провадженні якого перебуває справа № 915/754/21 про банкрутство Комунального підприємства «Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство».
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                Ж.М. Яворська

Судді                                                                        Т.М. Базовкіна 

       Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 14 червня 2023 року.