ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2023 року 
м. Чернівці
справа № 720/1119/19
провадження 822/303/23
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кулянди М.І.,
суддів: Перепелюк І.Б., Лисака І.Н.,
за участю секретаря Скулеби А.І.,
учасники справи:
позивач та відповідач за зустрічним позовом Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»
відповідач та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 
апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року та на ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року,
головуючий в суді першої інстанції суддя Ляху Г.О.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2019 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі – АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що 18 вересня 2018 року між банком та ОСОБА_1 був укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі – ДКБО) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу з кредитним лімітом 25 000 гривень строком на 60 місяців.
Внаслідок невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 18 квітня 2019 року, виникла заборгованість у розмірі 31 316,33 гривень, яка складається з: суми кредиту у розмірі 24 750 гривень, прострочених відсотків у розмірі 4 939,69 гривень, пені у розмірі 765,85 грн, заборгованості за розрахунково-касовим обслуговуванням (далі – РКО) у сумі 743 гривень, інфляційних втрат у розмірі 50,38 гривень, трьох процентів річних у розмірі 67,38 гривень.
Ураховуючи наведене, АТ «Ощадбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківської послуги та стягнення коштів.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що з часу укладення 18 вересня 2018 року між нею та банком ДКБО фізичних осіб вона не користувалась кредитними коштами, їх з рахунку не знімала та не розрахувалась ними, кредитну картку до цього часу не активовувала.
Будучи впевненою в тому, що кошти є на кредитному рахунку та вона ними не користувалась, виїхала до Великобританії на заробітки, де перебувала до лютого 2019 року.
30 січня 2019 року, перебуваючи за кордоном, вона отримала від банку смс-повідомлення з вимогою сплатити кредит у сумі 6 331 гривень. Проте, вона вказаними кредитними коштами не користувалась.
Повернувшись додому у лютому 2019 року та звернувшись до банку за роз`ясненнями, вона дізналась про те, що 06 жовтня 2018 року з її кредитного рахунку були зняті кошти у сумі 24 750 грн, хоча вона особисто ці кошти з картки не знімала та іншій особі дані цієї картки не передавала.
13 лютого 2019 року вона звернулась до поліції із заявою, в якій повідомила про заволодіння невідомими особами шахрайським шляхом грошовими коштами у сумі 24 750 грн, які знаходились на її кредитній картці. На даний час проводяться слідчі дії.
АТ «Державний ощадний банк України» у порушення її прав, незважаючи на належне повідомлення нею банку про неправомірне заволодіння кредитними коштами з її карткового рахунку, з 06 жовтня 2018 року нараховує проценти за користування цими коштами, пеню та інші виплати.
Вважала, що через те, що кошти з її рахунку були зняті незаконно, невідомими особами, після її повідомлення про це у банку виникло зобов`язання щодо негайного відновлення залишку коштів на її рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції, тобто відновити суму у розмірі 24 750 грн на кредитному рахунку.
Оскільки банк не перерахував вказані кошти на її картковий рахунок до цього часу, то відповідно до вимог закону, вважає, що банк зобов`язаний сплатити їй пеню у розмірі 0,1 процента цієї суми за кожний день, що за період з 08 жовтня 2018 року до дня пред`явлення нею позову, що становить 8 439,75 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року позов АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» суму кредитної заборгованості станом на 18 квітня 2019 року за кредитним договором у виді заяви про приєднання від 18 вересня 2018 року № 529284125 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в розмірі 31248 гривень 95 копійок, що складається із суми кредиту в розмірі 24750 гривень, прострочених відсотків в розмірі 4939 гривень 69 копійок, пені в розмірі 765 гривень 85 копійок, комісії в розмірі 743 гривень 03 копійок та витрат від інфляції в розмірі 50 гривень 38 копійок.
В іншій частині позовних вимог АТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 відмовлено.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківської послуги та стягнення коштів, відмовлено.
Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_3 не виконала умови договору кредиту і оскільки не повернула отримані кредитні кошти позивачу АТ «Ощадбанк» в добровільному порядку, позов банку підлягає частковому задоволенню та сума кредитної заборгованості, окрім трьох процентів річних, оскільки, три проценти річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України у розмірі 67 гривень 38 копійок не можуть застосуватись одночасно із стягненням процентів від суми позики (кредиту), відповідно до умов договору.
Задоволення первісного позову виключає задоволення позову ОСОБА_3 , яка належними та допустимими доказами не довела суду порушенням АТ «Державний ощадний банк України» її прав, у зв`язку із чим, у задоволенні вимог ОСОБА_1 про відновлення залишку коштів на її рахунку до того стану, у якому він був станом на 06 жовтня 2018 року, тобто відновлення суми у розмірі 24750 гривень на кредитному рахунку, а також щодо стягнення пені у розмірі 0,1 процента цієї суми за кожний день, що за період з 08 жовтня 2018 року до дня пред`явлення позову, що становить 8439 гривень 75 копійок.
Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року та ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні первісного позову АТ «Державний ощадний банк України» відмовити, а позов ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківської послуги та стягнення коштів задовольнити повністю. 
Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, при ухваленні рішення про задоволення позову, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 не використовувала кредитні кошти та не давала вказівку банку на списання коштів, а тому кредиті кошти не підлягають поверненню. Також вказує на те, що переказ коштів з її рахунку є незаконною трансакцією та те, що вона не розголошувала даних платіжної картки. В апеляційний скарзі посилається на те, що АТ «Ощадбанк» не інформував ОСОБА_1 про операції, які здійснювались по її картковому рахунку. Вказує, що суд першої інстанції повинен був ухвалити додаткове рішення, а не ухвалу суду.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
АТ «Державний ощадний банк України» подало до суду відзив на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Посилається на те, що аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судом 
Відповідно до заяви про приєднання від 18 вересня 2018 року № 529284125 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який затверджений постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05 серпня 2015 року № 694, та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу, складовою якої є заява на встановлення відновлювальної кредитної лінії, ОСОБА_1 був встановлений кредитний ліміт у сумі 25 000 гривень строком на 60 місяців з можливим продовженням на той самий строк.
Згідно з пунктом 6.1 заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії підписанням цієї заяви клієнт погоджується з умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між ним і банком кредитного договору.
Пунктами 6.6 та 6.6.1 заяви встановлено, що процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 відсотків річних.
Відповідно до пункту 6.9 датою укладення кредитного договору є дата підписання заяви уповноваженим працівником; датою надання кредиту (частин кредиту) є дата використання клієнтом кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умова застосовується для зарплатних карток).
З огляду на виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , який оформлений на ОСОБА_1 , із даного кредитного рахунку 06 жовтня 2018 року о 10.05 год. було здійснено електронний переказ коштів у сумі 24 750 гривень за допомогою платіжної системи «UKR KIEV IPAY P2P», а у 10.45 год. цього ж дня було здійснено перевірку балансу на цій картці.
За розрахунком банку, станом на 18 квітня 2019 року, виникла заборгованість у розмірі 31 316,33 гривень, яка складається із: суми кредиту у розмірі 24 750 гривень, прострочених відсотків у розмірі 4 939,69 гривень, пені у розмірі 765,85 гривень, заборгованості за розрахунково-касовим обслуговуванням (далі – РКО) у сумі 743 гривень, інфляційних втрат у розмірі 50,38 гривень, трьох процентів річних у розмірі 67,38 гривень.
З відповіді ТОВ «Універсальний дата центр» від 23 лютого 2022 року щодо транзакцій по банківській карті № НОМЕР_2 , проведених 06 жовтня 2018 року через сервіс «iPay.ua» вбачається наступне: дата – 06 жовтня 2018 року час 10:04:49, телефон відправника - 0951651520; сума - 24750 гривень, картка відправника - № НОМЕР_2 , картка одержувача - № НОМЕР_3 ; ІР - НОМЕР_4 ; статус – успішно. Вивід коштів здійснювався через послуги «Переказ коштів з картки на картку», з головної сторінки сайту. Для здійснення переказу, користувачу достатньо заповнити реквізити картки з якої здійснюється переказ, потім заповнити номер картки отримувача, і після цього підтвердити оплату за допомогою перевірочного коду від банку, в якому обслуговується картка відправника. Перевірочний код, надходить на номер телефону за яким закріплена банківська картка, або у додаток інтернет-банкінгу.
З відповіді АТ «Акцент-Банк» № 20.1.0.0.0/7-20220321/115 від 21 березня 2022 року слідує, що одержувачем грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 є ОСОБА_5 на картку № НОМЕР_3 . Зняття коштів відбулось 06 жовтня 2018 року у відділенні банку по вул. Банківська, 80 в м. Слов`янськ.
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Щодо позову ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківської послуги та стягнення коштів.
Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 83 ЦПК України встановлено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.
Згідно ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Суд першої інстанції правильно зазначив, що правовідносини, що виникли між сторонами є відносинами між учасниками договору банківського рахунку врегульованих главою 72 ЦК України.
Умови договору банківського рахунку врегульовані статтею 1066 ЦК України, відповідно до якої за договором банківського рахунка банк зобов`язується прийняти і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком, банк не має права визначати та контролювати напрямки використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Згідно ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Статтею 1073 Цивільного кодексу України встановлені правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. А саме, у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Норми ст. 610 ЦК України вказують, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 614 ЦК України встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, настання відповідальності особи, яка порушила зобов`язання, можливе лише за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Платіжна картка - це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі ( Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ).
На підставі п. 14.12 ст. 14 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 1 Розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого 05 листопада 2014 року постановою Правління НБУ № 705, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.
Пунктом 2 цього Розділу визначено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.
Крім того, пунктом 6 Розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» передбачено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.
ОСОБА_1 , є користувачем банку і зобов`язана надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним, що нею не було зроблено.
Даній обставині суд першої інстанції надав належну правову оцінку.
Щодо позову АТ «Державний ощадний банк України», АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти ( частина 1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом першої інстанції встановлено і таке вбачається з матеріалів справи, що 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 була підписана з Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк» заява про приєднання № 529284125 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, який затверджений (надалі - ДКБО, Договір) та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки).
Згідно п. 5.1 заяви про приєднання № 529284125 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 18 вересня 2018 року підписанням цієї заяви про приєднання клієнт підтверджує, що між ним та банком досягнута згода щодо всіх істотних умов Договору, усі передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в т.ч. договору банківського рахунку та кредитного договору, та достовірність даних, в т.ч. персональних, вказаних в цій заяві про приєднання. Клієнт підтверджує, що отримала, ознайомилась і погоджується із Правилами користування картою. Тарифами, які діють на дату підписання цієї заяви про приєднання (п.5.5 заяви про приєднання № 529284125від 18 вересня 2018 року).
Також 18 вересня 2018 року ОСОБА_1 підписала заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та паспорт споживчого кредиту (Кредитної лінії на БПК) (а. с. 18-23 т.1), в яких сторони погодили умови надання кредиту на умовах строковості - 60 місяців, платності - 38% річних за користування кредитними коштами та повернення частинами - щомісячно в розмірі 5% від суми заборгованості, а також зі встановленням відповідальності за порушення строків повернення обов`язкових платежів - пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми платежу за кожен день прострочення.
18 вересня 2018 року ОСОБА_1 було підписано кредитну заяву 117767766, згідно якої вона просила надати їй кредит (відкрити відновлювальну кредитну лінію) по рахунку в сумі 25 000 гривень на строк дії картки (а.с. 22-23).
Таким чином, ОСОБА_1 , пройшовши ідентифікацію клієнта, підписавши заяву про приєднання № 529284125 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) та паспорт споживчого кредиту (Кредитної лінії на БПК), в яких визначені істотні умови договору даного виду, уклала з позивачем договір комплексного банківського обслуговування, що підтвердила своїм підписом на заяві, в межах умов якого отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Такий договір є укладеним, оскільки дотримано вимоги до письмової форми (укладений шляхом підписання декількох документів) і сторони, таким чином, дійшли згоди щодо істотних умов, притаманних даному виду договору.
Факт укладання договору з позивачем та його умови відповідачка не оспорювала.
АТ «Ощадбанк» надав відповідачці ОСОБА_1 грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
В силу частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Як убачається із розрахунку заборгованості станом на 18 квітня 2019 року, виникла заборгованість у розмірі 31 316 гривень 33 коп, яка складається з: суми кредиту у розмірі 24 750 гривень, прострочених відсотків у розмірі 4 939 гривень 69 коп, пені у розмірі 765 гривень 85 коп, заборгованості за розрахунково-касовим обслуговуванням у розмірі 743 гривень, інфляційних втрат у розмірі 50 гривень 38 коп, трьох процентів річних у розмірі 67 гривень 38 коп.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги, про те, що ОСОБА_1 не використовувала кредитні кошти та не давала вказівку банку на списання коштів, а тому вони не підлягають поверненню, виходячи з такого. 
Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. 
Відповідно до ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
За правилами ст.. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Клієнт вправі здійснювати зняття коштів або їх перерахування на будь-які реквізити та будь-яким особам, крім випадків якщо це заборонено рішенням суду або прямою вказівкою законодавства.
Як убачається з виписки по рахунку, безготівковий перерахунок з платіжної картки ОСОБА_1 був підтверджений 06 жовтня 2018 року (вихідний день) об 10:05 годині в сумі 24750 гривень, операція по рахунку була проведена у перший робочий день після 06 жовтня 2018 року, а саме – 08 жовтня 2018 року. 
Отже, ОСОБА_1 самостійно на свій розсуд розпорядилася коштами, що знаходяться на її рахунку, в тому числі й кредитними коштами. 
Суд першої інстанції надав належну оцінку виписці по картковому рахунку ОСОБА_1 , оскільки у оскаржуваному рішенні суд першої інстанції чітко проаналізував деталі переказу.
Щодо тверджень апелянта про те, що переказ коштів з її рахунку є незаконною трансакцією та те, що ОСОБА_1 не розголошувала даних платіжної картки слід зазначити наступне. 
Так. згідно п.1 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління НБУ №705 від 05.11.2014р. (далі - Положення). Користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається. Згідно п.2 Розділу VI Положення. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.
Згідно з п.9.15 Договору комплексного банківського обслуговування (ДКБО) клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль. Картковий пароль, а також ПІН, CVV2\CVC2, строк дії, номер Картки тощо. Встановлено, що ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт.
Також, пунктом 9.16 вказано, що саме Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефону Клієнта.
У відповідності до п.9.17 - Клієнт усвідомлює та приймає на себе усі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у Мобільних додатках Google Pay або в інших подібних додатках за допомогою технології Біометрії, в тому числі якщо у Мобільному пристрої збережені Відбитки пальців сторонньої особи. Також пунктом 9.18 ДКБО обумовлено, що будь-яку особу, що використала Біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до Системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, Face ID), Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися.
При відкритті карткового рахунку ОСОБА_1 було надано банківську пластикову картку, яка містить ряд обов`язкових реквізитів, як номер карки, строк її дії та СVV код. Без введення реквізитів картки є неможливим проведення операцій по перерахунку коштів.
Система IPAY, через яку був здійснений переказ коштів, вимагає введення всіх реквізитів картки для можливого перерахування коштів, без повідомлення цих даних, переказ був би неможливим.
На підтвердження цього і на виконання приписів Касаційного цивільного суду по даній справі Новоселицьким районним судом Чернівецької області було витребувано у ТзОВ «Універсальний дата центр» інформацію про те, яким чином здійснювалась трансакція по переказу коштів з картки ОСОБА_1 , які реквізити необхідно ввести для можливості здійснення переказу. На виконання Ухвали суду про витребування доказів, ТзОВ «Універсальний дата центр» надало інформацію про те, що операцію з переказу коштів було проведено коректно та з зазначенням всіх необхідних для цього реквізитів. 
Відповідно до відповіді Департаменту безпеки АТ «Ощадбанк», вбачається, що операцію по платіжній картці проведено коректно з використанням всіх необхідних реквізитів платіжної картки банку, з правильним введенням строку дії та CVV2\CVC2 паролю, відомому лише держателю. 
ОСОБА_1 не надала жодних доказів в підтвердження того, що вона не розголошувала персональних даних по картці. 
Безпідставними є доводи апелянта про те, що АТ «Ощадбанк» не інформував ОСОБА_1 про операції, які здійснювались по її картковому рахунку.
Відповідно до п.5 та п.6 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Також у відповідності до п.1.31 ДКБО, Банк зобов`язаний на вимогу Клієнта не частіше одного разу на місяць безоплатно надавати інформацію про розмір заборгованості, надавати виписку з Карткового рахунку, інформацію про платежі. Згідно п.1.33 ДКБО Клієнт зобов`язаний щомісячно отримувати звіт (виписку) по Картковому рахунку.
Як убачається х матеріалів справи, відсутні докази того, що ОСОБА_1 зверталась до АТ «Ощодбанк» із заявою про надання їй виписок по рахунку.
Щодо ухвали Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року слід зазначити наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача банківської послуги та стягнення коштів було відмовлено, а тому, виходячи з вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України всі судові витрати щодо даного позову покладаються на ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, на безпідставність посилань представника ОСОБА_1 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із частковим задоволенням позову АТ «Ощадбанк». Позов АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 був задоволений частково, за виключенням суми подвійного нарахування процентів за ст. 625 ЦК України, що складає незначну суму від розміру позовних вимог 67 гривень 38 копійок.
Як убачається із заперечень ОСОБА_1 на позов АТ «Ощадбанк», остання не посилається на вказану обставину, як підставу для відмови у позові, а її правова позиція щодо відмови у позові в цілому була помилковою та не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи в суді, у зв`язку із чим, сума кредитної заборгованості, окрім відсотків за ст. 625 ЦК України, була стягнута з відповідача на користь позивача. 
Отже, підстави для ухвалення додаткового рішення у вказаній справу у суду першої інстанції були відсутні.
Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції повинен був ухвалити додаткове рішення, а не ухвалу, є безпідставними виходячи з такого.
Відповідно до ч. 5 ст.270 ЦПК додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Новоселицький районний суд Чернівецької області відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, а тому судом першої інстанції дотримано належну форму судового рішення.
Будь-яких інших доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції апелянтом надано не було, у зв`язку з чим, апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене вище, рішення та ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 грудня 2022 року та ухвалу Новоселицького районного суду Чернівецької області від 16 січня 2023 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Дата складання повного тексту постанови – 27 квітня 2023 року.
Головуючий                                                 М.І. Кулянда 
Судді:                                                          І.Н. Лисак 
                                                               І.Б. Перепелюк