ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3889/21                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Петро ПАЛАМАР

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  19 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
           Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
           Головуючого судді:                                                      Чаку Є.В., 
           суддів:                                                                   Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.
           за участю секретаря                                                       Дудин А.С.          
                              
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року про відмову у перегляді за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року у справі №580/3889/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про зобов`язання виплачувати пенсію в розмірі 60% від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Черкаської обласної прокуратури від 26.04.2021 № 21-254 вих 21, а саме 45 911 грн. 04 коп., без обмеження пенсії максимальним розміром, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.02.2021.
Черкаський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 30.07.2021 у справі №580/3889/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.07.2022, у задоволенні позову відмовив повністю.   
  ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21, в якій просить:
- скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 за виключними обставинами;
- ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимальним розміром перерахованої позивачу пенсії та зобов`язати відповідача виплачувати позивачу перераховану пенсію у розмірі 60% від розміру заробітної плати, зазначеної у довідці Черкаської обласної прокуратури від 26.04.2021 №21-254 вих 21, а саме 45  911 грн. 04 коп., без обмеження пенсії максимальним розміром, та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.02.2021.
          Черкаський окружний адміністративний суд ухвалою від 01.03.2023 у задоволенні заяви позивача про перегляд рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 у справі №580/3889/21 за виключними обставинами - відмовив.
          Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та задовольнити заяву про перегляд постанови. 
          Судове засідання проведено без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
          Положеннями п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
          Верховний Суд у постанові від 19.02.2021 (справа № 808/1628/18, розглянута у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду) сформував правовий висновок щодо практичного застосування положень зазначеної норми КАС України. 
          Зокрема Верховний суд зазначив, що положення пункту 1 частини п`ятої    статті 361 КАС України    містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.
Словосполучення "ще не виконане", яке вживається у пункті 1 частини п`ятої    статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України    не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння, а також "розширеного тлумачення" про яке зазначено в ухвалі Верховного Суду від 14 травня 2020 року, якою справу №808/1628/18 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Вказана процесуальна норма має імперативний характер, є чіткою та не може бути застосована інакше ніж це передбачено процесуальним законодавством".
Окремо Суд зазначив, що не може вважатись невиконаним, в розумінні положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду, що набрало законної сили та яким у задоволенні позову відмовлено, оскільки таке рішення не передбачає примусового його виконання.
В даному випадку позивач у цій справі просить переглянути за виключними обставинами в порядку статті 361 КАС України судове рішення, яким ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено. 
З огляду на наведений вище правовий висновок правові підстави для задоволення заяви позивача в цьому випадку - відсутні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.03.2021 у справі №520/10062/18.
Крім того зі змісту поданої позивачем заяви про перегляд рішення суду вбачається, що як на підставу для перегляду вказаного рішення за виключними обставинами заявник вказує рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21), яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Суд першої інстанції з приводу наведених доводів позивача правильно зазначив, що Рішенням Конституційного Суду України визначено лише частину осіб, які відносяться до правоохоронних органів, на яких не розповсюджується обмеження розміру пенсії, а саме: особи, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також особи, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, і яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, тобто за іншим законом, ніж Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-XII.
Враховуючи те, що Рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) не поширює свою дію на  осіб, яким пенсії призначена відповідно до Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014, підстави для перегляду рішення суду в даному випадку відсутні.
До того ж, як вірно звернув уваги суд першої інстанції, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 12.10.2022 №7-р(ІІ)/2022 у справі №3-102/2021 (231/21, 415/21) приписи статті 2 Закону України від 08.07.2011 №3668-VІ «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» втрачають чинність через шість місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України даного рішення тобто з 12.04.2023.
          З огляду на викладене у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви  позивача про перегляд за виключними обставинами цього рішення.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
          Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                                 Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                  Н.М. Єгорова

                                                                                                    А.Ю. Коротких